— 505 



Om ta lidbyggnad en hos Hvalrossen, (Odobamus ros- 



marus L.) och tandombytet hos hans ofödda unge.*) 



Af A. J. Malmgren. 



[Meddeladt den 14 Oktober 1863.] 



Tandbyggnaden hos en fullgången Hvalrossunge, som i början 

 af Juli 1861 blef utskuren ur moderlifvet och af Spetsbergs- 

 expeditionen hemförd till Riksmuseum, erbjuder så egendomliga 

 och för en rigtig uppfattning af Hvalrossens tandbyggnad så 

 upplysande förhållanden, att en närmare redogörelse för dessa 

 ingalunda synes vara öfverflödig. 



Sedan tandköttet försigtigt blifvit aflägsnadt från käkarne, 

 ser man i dem tänder af två olika slag, tydligen tillhörande 

 skilda tandsättningar, nemligen, utom sådana, som djuret bibehåller 

 hela lifvet igenom och hvilka höra till en sednare tandsättning, 

 äfven s. k. mjölktänder, hvilka härstamma från en tidigare period 

 och synas vara ämnade, att innan djuret begynner göra bruk af 

 sina tänder för sitt lifs uppehälle, helt och hållet försvinna, 

 antingen redan före födelsen eller efter densamma under däggnings- 

 tiden, hvilken för Hvalrossen kan antagas räcka två år. 



Tänderna af den sednare sättningen, hvilka jag i motsats 

 till de flygtiga mjölktänderna vill kalla permanenta, emedan djuret 

 bibehåller dem hela lifvet igenom, äro tillsamantagna aderton och 

 deras ställning kan uttryckas genom alldeles samma formel, som 



gäller för det gamla fullvuxna djuret, nemligen: framtänder 

 1 — 1 3-3 







hörntänder — - och kindtänder . _ — 18. Hos var ofödda 

 1 — 1 o — 3 



unge äro de alla mycket större än mjölktänderna samt redan så 

 utbildade, att de fylla alveolerna och med sina kronor uppstiga 

 nästan till jemnhöjd med alveolkanten. Samtliga kindtänder och 

 de yttre framtänderna i öfre käken hafva en enkel, cylindrisk, 

 stundom svagt hoptryckt, i ändan jemnt afskuren, alltid ihålig, 



•) Härtill ull. \ II. 



Ö/vera af K. Vet.-Akad. Förh, 1803, N:o 10. 



