

— 509 



i djurets lif, då det upphör att lefva af modrens mjölk och be- 

 gynner föra ett sjelfständigt lefnadssätt, hvilket, enligt hvad jag 

 på ett annat ställe') sökt utreda, inträffar omkring två år efter 

 födelsen. — De yttre mjölk-framtänderna i öfverkäken, af hvilka 

 den högra 9 m.m. långa är afbildad (fig. 10), äro försedda med 

 en frisk, rundadt konisk krona och en rot, som redan är starkt 

 anfrätt. De sitta något på yttre sidan om den 13 m.m. långa och 

 6 m.m. breda motsvarande permanenta yttre framtanden, framom 

 densamma, och synas icke försvinna före födelsen, ehuru deras 

 resorption redan begynnt, utan sannolikt straxt efter densamma. 

 Jag har aldrig funnit spår af dem på de cranier af ungar i första 

 och andra året, som jag haft tillfälle att undersöka. 



Mjölk-hörntänderna i nedre käken (fig. 4) afvika från de 

 öfriga mjölktänderna genom sin form och sin ställning till de 

 motsvarande tänderna af sednare dentitionen på ett sätt, som 

 tydligen ådagalägger deras egenskap af hörntänder. Den afbildade, 

 som var 7 m.m. lång, hade en från sidorna hoptryckt krona med 

 tydlig fördjupning ofvanpå den snedt inåt afhuggna spetsen. Roten 

 var starkt hoptryckt, fyrsidig, nästan som en kil, med runda 

 kanter och affrätt spets, icke trind såsom hos de öfriga mjölk- 

 tänderna. Denna tand sitter på yttre sidan om den permanenta 

 hörntanden, öfver hvilken den höjer sin krona med c. 3 m.m., 

 men märkbart bakom dess spets, då deremot de öfriga mjölk- 

 tänderna alltid sitta mer eller mindre framom de dem motsvarande 

 permanenta. Den öfre käkens mjölkhörntänder intaga samma 

 läge till sina respektive ersättningständer, de blifvande betarne, 

 som vi nyss beskrifvit hos mjölkhörntänderna i nedre käken. 

 Men deras rot är redan helt och hållet resorberad, så att endast 

 den 5 m.m. långa, cylindriska, obetydligt hoptryckta kronan med 

 rundadt tvär spets (fig. 5) återstår. Mjölkhörntänderna försvinna 

 således omkring tiden för födelsen, i öfverkäken tidigare än i 

 underkäken, i hvilken sistnämnde de möjligen qvarstå ännu några 

 veckor efter densamma. 



') K. Yet.-Akad. Öftrere. 1863. ])• 130—134, Iakttagelser och Anteckningar till 

 Finmarkens oeh Spetsbergens Däggdjursfuuna af A. J. MALMGREN. 



