8 EDLUND, ELEKTRICITETENS FÖRHÅLLANDE TILL FÖRTUNNAD LUFT. 



sedt med två platina elektroder a, h, mellan hvilkas ändar af- 

 ståndet var endast 3 mm., förbands medelst det smalare rör- 

 stycket e f med qvicksilfverluftpumpen. Vid c och d voro 

 tvänne stanneolblad lindade omkring yttersidan af röret, utan 

 ledande förbindelse med elektroderna. Strömmen erhölls från 

 en större Ruhmkorffs induktionsapparat, som sattes i gäng 

 med två BUNSENS elementer. Ledningstrådarne från induktorn 

 förbundos omvexlande den ena gången med elektroderna och 

 den andra med stanneolbladen. I senare fallet kunde naturligt- 

 vis strömmen från Induktionsapparaten icke komma in i röret: 

 den blott laddade det ena stanneolbladet med positiv och det 

 andra med negativ elektricitet vid hvarje induktionsslag, hvilka 

 laddningar derpå lika hastigt försvunno. Dessa oupphörliga 

 laddningar och urladdningar af stanneolbladen på rörets ytter-- 

 sida åstadkommo, sedan luften blifvit tillräckligt förtunnad, in- 

 duktionsverkningar inuti röret, hvilka genom det ljus de utsände 

 gåfvo sin närvaro tillkänna. De närmare resultaten af detta 

 försök, hvilket likasom de följande gjordes i mörkt rum, voro 

 följande: 



Lufttrycket i röret. 



531 mm. För hvarje induktionsslag uppkom en gnista mel- 



lan a och b, men intet induktionsljus i röret 

 mellan c och d. 



355 mm. Lika med det föregående. 



216 mm. Lika som förut, dock började gnistan mellan a 



och b att blifva mera lysande. 

 166j 



^^1 mm. Ännu syntes intet induktionsljus mellan c och 



o8( ■' 



3g\ d; gnistan mellan a och b var deremot myc- 



ket lysande. 

 1 mm. Induktionsljuset mellan c och d började visa sig, 



och gnistan mellan a och b lyste ännu starkare. 

 0,12 mm. Induktionsljuset mellan c och d starkare än förut. 

 Vid strömmens öfvergång mellan a och b blef 

 hela röret lysande. 



