ÖFVERSI6T AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1883, N:0 2. 9 

 Lufttrycket i röret. 



0,017 mm. Ungefär samma företeelse som näst förut. 

 0,004 ram. Strömmen går ännu ötVer mellan a och 6, men 



med försvagadt ljus. Starkt induktionsljus 



mellan c och d. 

 0,00036 mm. Gnistan mellan a och h visar sig endast då och 



då; röret är oftast under längre tider mörkt. 



Induktionsljuset deremot mellan c och d visar 



sig kontinuerligt och ganska starkt. 

 Om man nu först tager de företeelser i betraktande, som 

 uppstå vid stanneolbladens laddning och urladdning, så finner 

 man, att om luften har en större täthet, motsvarande t. ex. 36 

 millimeters tryck eller mera, så uppstå icke uti röret några 

 märkbara induktionsströmmar. Deremot visa sig sådana genom 

 starkt induktionsljus, om trycket är 1 mm, och derifrån nedgår 

 ända till 0,ooo36 mm. Då induktionskraften härvid är oförän- 

 dradt densamma, kan detta endast bero derpå, att luftens led- 

 ningsförmåga blir bättre, i samma mån som luftens förtunning 

 ökas, och detta äger rum ända till den största förtunning, som 

 med luftpumpen kan åstadkommas. Om man deremot ger akt 

 uppå, huru fenomenet gestaltar sig, då strömmen från Induk- 

 tionsapparaten slappes in i röret genom platinaelektroderna, så 

 finner män, att strömmen förmår med lätthet genomgå afståndet 

 mellan elektroderna, om trycket är en atmosfer eller mindre, 

 ända tills det nedgår till 0,oo4 mm., då motståndet blir så stort,, 

 att strömmen märkbart försvagas, hvarefter motståndet vid fort- 

 satt förtunning ytterligare tilltager, så att strömmen vid ett 

 tryck af 0,ooo3 6 mm. endast undantagsvis förmår att genom- 

 tränga afståndet mellan elektroderna, ehuru detta icke uppgår 

 till mer än 3 mm. Det motstånd, som strömmen erfar, då 

 trycket endast är 0,ooo36 mm., måste således, vara större än 

 då trycket är högre. De bägge serierna gifva således fullkom- 

 ligt motsatta resultat. Detta kan enligt min» öfvertygelse endast 

 förklaras på det sätt, att mellan elektroderna och luften finnes 

 ett hinder för elektricitetens fortplantande, hvilket växer med 



