24 CLEVE, OM DIDYMS ATOMVIGT. 



Fraktionerna II — V[ förenades och underkastades på senast, 

 anförda sätt ånyo fraktionering. Då den första fraktionens ra- 

 dikal befanns vara 142,28 — 142,^9 och den sistas 142,io — 142,25 

 och variationerna således falla inom observationsfelens gränser,, 

 ansågs materialet så rent det kunde erhållas och användes tilL 

 de i det följande under A anförda bestämningarne. 



För kontrollering af atomvigten bereddes didymoxid af deui 

 första af de i föregående uppsats omtalade stora fraktionerna.. 

 Denna fraktion var mycket rik på ytterjordar, särskildt terbin- 

 jord, hvarför den upprepade" gånger underkastades behandling 

 med kaliumsulfat, ända till dess att i den mättade sulfatlösnin- 

 gen qvarstannade blotta spår af oxider fällbara för ammoniak.. 

 Efter dessa upprepade behandlingar återstodo 43 gr. af en ljust 

 tegelröd oxid, hvars metall hade at. v. 144,9. Den salpetersura 

 lösningen af denna oxid fraktionerades med ammoniak, hvarige- 

 nom 11 fraktioner erhollos, den första med at. v. R = 147,7,. 

 den femte af 146,5 och den elfte af 142, 1 9. Fraktionerna sor- 

 terades nu efter atomvigternas storlek och underkastades nya 

 fraktioneringar. Ur I — V erhölls slutligen ett hvitt hydrat,. 

 hvars lösning i salpetersyra visade blott svaga didymlinier. Oxi- 

 den var blekgul och den koncentrerade nitratlösningen gulaktig. 



in 



Atomvigten för R var 150. Alla dessa förhållanden utvisa att 

 ämnet kan anses vara saniariumoxid. Fraktionerna med lägre' 

 at. v. fraktionerades på samma sätt upprepade gånger. De sist 

 erhållna fraktionerna höllo ej obetydligt lantanoxid, som dock 

 bortskaffades genom oxalatets behandling med salpetersyra. Slut- 

 ligen erhölls en oxid af i det närmaste konstant molekylarvigt». 

 med hvilken bestämningarne i serien B utförts. 



De utförda försöken lemnade följande resultat: 







^ ■'>■/ 



^^>ww^vvr*^ 



