ÖFVEKSIGT AF K. VET£NSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 83, N:0 3. 23 



Följande undersökning, som har till uppgift att lemna ett 

 bidrag till utredandet af ofvannämnda kristallisationsprodukter, 

 är verkstäld på Upsala universitets kemiska laboratorium och 

 under dess prefekts, professor P. T. Cleves ledning. 



För den välvilja, som från dennes såväl som från professor 

 L. F. Nilsons sida kommit mig till del, får jag på det vörd- 

 sammaste frambära min tack. 



För att erhålla enhet i arbetet och för att om möjligt nå 

 några jemförelsepunkter emellan produkterna har en och samma 

 metod blifvit använd vid framställandet af följande salter. Man 

 har tillvägagått på så sätt, att smält forforsalt, d. v. s. metafos- 

 forsyradt natron, blifvit vid blästereld mättadt med så mycket 

 metalloxid, som det förmått upplösa, hvilket tillgått på så sätt, 

 att metalloxid blifnt tillsatt så länge till dess en från den klara 

 smältan skiljd del bildat sig. Sedan den klara smältan kallnat, 

 har hon sönderslagits och upphettats för en bunsens brännare 

 en längre tid. Smältan har då grumlats af utkristallisoradt 

 salt, och då hon sedan efter kallnandet behandlats med vatten 

 har detta salt isolerats. I de fall, då saltet varit svårlösligt i 

 saltsyra, har utspädd sådan blifvit använd vid isoleringen. 



Ofvannämnda mättning har icke alltid varit så lätt att 

 ernå. Då smältan varit ofärgad har detta naturligtvis lätt 

 kunnat sig göra; man har då afhält den klara smältan från 

 den oklara; men åter då den varit färgad har mättningen kunnat 

 ske endast närmelsevis. 



Vid upphettning för bläster har vanligtvis användts en 

 mindre platinaskål och vid upphettning för bunsens brännare har 

 det visat sig bäst att använda mindre kärl, platinadeglar med 

 pålagda lock. Vid sistnämnde operation har alt efter behofvet 

 starkare eller svagare hetta blifvit använd. 



