26 WALLROTH, OM FOSFORSALTS INVERKAN PÅ METALLOXIDER. 



ningen fäldes ännu en gång. I filtratet erhölls 

 med brom 0,2i68 gr. MngO^ •.' 25,8 8 ^ MnO. 



2. 0,346 1 gr. salt gaf 0,0984 gr. MngO^ •.• 26,44?^ MnO. 



3. 0,24 61 gr. salt fäldes med molybdenvätska; den 

 uppkomna fällningen löstes i ammoniak och, gaf 

 med magnesiamixtur 0,2033 gr. MgjPsO^ •.• 52,82 

 % P.O5. 



Funnet på 100. 

 1. 2. 3. 



25,8 8 26,44 — 



52,82 







Beräknadt 







på 100. 



MnO 



= 71 



25,82 



Na^O 



= 62 



— 



P2O5 



= 142 



51,64 



275. 



Försök att analysera saltet genom att sönderdela det med 

 svafvelamonium visade sig ej leda till önskvärdt resultat. Så 

 erhölls i filtratet från svafvelammoniumfällningen en gång 35,9 6 

 % fosforsyra, men en annan gång erhölls 46,6 8 %. En del 

 af fosforsyran visade sig sålunda falla tillsammans med man- 

 ganen. 



Zinkoxid. 



Zinkoxid löstes lätt och med svag gasutveckling i fosfor- 

 salt för bläster till ett klart, ofärgadt glas, som äfven efter kall- 

 nandet var genomskinligt. Vid svag hetta för bunsens brännare 

 blef smältan snöhvit. Med vatten isolerades ett salt, som under 

 mikroskopet visade sig vara kristalliniskt (oregelbundna fyr- 

 kantiga taflor) och genomskinligt, dock med några dunklare 

 fläckar här och der i kristallerna. Det utöfvade inverkan på 

 det polariserade ljuset. I syror är saltet lättlösligt. Om en 

 lösning i ättiksyra en längre tid kokas, blir den slutligen oklar. 

 På platinableck smälter saltet till ett vattenklart glas. Ana- 

 lysen gaf en formel öfverensstäni mande med de föregående sal- 



. Zn 



temas: ^t 

 Naj 



}o,PA. 



