ÖFVEKSIGT AV K. VETENSK.-AKA.D. FÖRHANDLINGAR 18 83, N:0 3. 49 



midt under yttre hyllekransen, och tre fertila, raidt under den 

 inre. Vid närmare betraktande visar det sig, att af de fertila 

 valvlerna den mediana är svagare utvecklad än de laterala. Hos 

 de sterila åter eger ett motsatt förhållande rum: den mediana 

 är starkast utvecklad. Detta torde åtminstone delvis bero på 

 olika liflig saftströmning och står i sammanhang med frukt- 

 ämnets bekanta vridning. 



Om man från ytan betraktar yttre epidermis af pericarpiet, 

 ser man vid ringa förstoring under den strimmade kutikulan en 

 väfnad af temligen regelbundna, i det närmaste lika stora celler, 

 hvilka hafva svag sträckning i horisontal riktning (fig. 2). 

 De äro försedda med porer, och yttre väggen är starkt för- 

 tjockad, men icke förvedad. Klyföppningar förekomma mycket 

 sparsamt. Hår saknas. 



Inre epidermis hos de fertila valvlerna (fig. 3) utgöres af 

 uti horisontal riktning långsträckta celler med temligen oregel- 

 bunden form. De tilltaga i längd från uppspringnings-suturen 

 mot placentae. Deras väggar äro förvedade och försedda med 

 porer på den inåt fruktämnet vända fria väggen (fig. 4). Klyf- 

 öppningar har jag här sökt förgäfves. Inre epidermis hos de 

 sterila valvlerna utgöres af vertikalt sträckta, smala, förvedade 

 celler. 



I hvardera valveln finnes en enkel kärlsträng (fig. 5 — 9), 

 som har veddelen inåt ocb bastdelen utåt. I veddelen märkas 

 några spiralkärl; bastdelen utgöres af tunnväggigt parenkym och 

 silrör. Silrören med adjunktivceller förekomma mest i smärre 

 grupper (fig. 7). De förrå äro mycket smala och slingra sig 

 fram i parenkymväfnaden samt hafva horisontalt stälda sil- 

 bottnar. Adjunktivcellerna utmärka sig genom stora och lång- 

 sträckta cellkärnor (se fig. 8). 



I en båge .omkring kärlknippet i de fertila valvlerna och 

 stödjande sig mot inre epidermis finnes en väfnad af celler 

 med förvedade väggar. Dessa jemte inre epidermis fungera tyd- 

 ligen som mekanisk väfnad. Närmast kärlknippet äro dess 

 celler tjockväggiga och hafva vertikal sträckning; utåt blifva 



Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 40. N:o 3. • 4 



