60 ÖSTERBERG, OM KÄRLSTRÄNGPÖRLOPPET HOS ORCHIDEERNA. 



Epiclendrum cochleatum (fig. 36), 

 Zygopetalum crinitum (fig. 37)^), 

 Oncidium barbatum (fig. 38), 

 Vanda rnultiflora (fig. 39) och 

 Trichopilia tortilis (fig. 40). 



Miltonia flayescens (fig. 41) visar oss slutligen, att hvar och 

 en af de fyra laterala kärlgrupperna äfven sänder en gren till 

 kolumna, hvilka grenar ju, enligt analogien med strängen från 

 den mediana gruppen, borde få anses representera de fyra late- 

 rala ståndarne. Här skalle således 5 af de sex ståndarne vara 

 representerade och dock sända grupperna A, och A3 sidonerver 

 till labellum. 



På grund af hvad nu blifvit visadt vågar jag draga slut- 

 satsen, att de strängar, som grupperna A2 och A3 sända till 

 sidoflikarne af labellum, icke kunna hafva den morfologiska be- 

 tydelse, som Darwin velat tilldela dem. Det som Darwin för 

 Habenaria och Bonatea anförer såsom undantag synes snarare 

 vara regel, och i stället tyckes det vara undantag, att icke alla 

 kalkbladen, särskildt det yttre mediana, förses med sidonerver 

 från angränsande kärlgrupper. 



Att en sådan korsning eger rum, torde endast hafva sin 

 grund i utsträckningen af hyllebladens basis. Ju bredare basis 

 ett utaf de samma har, ju längre det med sina kanter sträcker 

 sig bort mot bredvid liggande kärlgrupper, desto naturligare blir 

 det för detsamma att förses med sidonerver från dessa grupper. 



Darwin säger (1. c. pag. 294): »This wiew» (hans åsigt) 

 »of the natur of the labellum explains its large size, its fre- 

 quently tripartite form, and especially its manner of coherence 

 to the column, un like that of the other petals.» 



Månne man icke borde föredraga att säga: den ansenliga 

 storleken af labellum är gi'unden till att detsamma mer konstant 

 än de andra hyllebladen får sina sidosträngar från bredvid be- 

 lägna kärlstränggrupper. 



') Ovariet och koliimna framstälda i särskilda bilder (fig. 37 b och c). 



