ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD.FÖRHANDLINGAÄ 18 83, N:0 5. 27 



flytande form, då deremot vägandet af det genom bikranen ut- 

 pressade qvicksilfret är det vigaste sättet att utröna volym- 

 tillökningen vid smältningen. 



Denna senare bestämning verkställdes på följande sätt. 

 Temperaturen hölls konstant vid en punkt straxt under smält- 

 punkten. Derefter öppnades dilatometerns bikran, och ett kärl, 

 lämpligt för vägning, t, ex, en porslinsdegel, ställdes derunder. 

 Derefter höjdes temperaturen, tills substansen var fullständigt 

 smält. Degeln med det uttappade qvicksilfret utbyttes då mot 

 en annan dylik, fylld till randen med qvicksilfver och vägd. 

 Denna degel ställdes så, att bikranens öppning stod under ytan 

 af qvicksilfret i densamma. Nu sänktes åter temperaturen till 

 samma punkt, som hölls konstant före smältningen i). Genom 

 vägning utröntes nu, dels huru mycket qvicksilfver, som utdrif- 

 vits och dels hur mycket som insugits. Volymen på skilnaden 

 mellan dessa qvicksilfverqvantiteter anger direkte utan alla kor- 

 rektioner volymförändringen vid substansens smältning. 



För bestämmandet af benzolens utvidgning i flytande form 

 användes ett dubbelt vattenbad med omrörare. Temperaturen 

 reglerades genom underställd lampa och medelst kran afpas- 

 sadt tillopp af kallt vatten. Med dylik tillställning är det lätt 

 att ernå den temperatur, som önskas, och derföre gjordes ock 

 här observationerna med jemna intervaller af 5°, ehuru korrek- 

 tionerna sedermera ledde derhän, att de ej i tabellen utfalla på 

 jemna grader. 



För fenolen användes ett likaledes dubbelt linoljebad med 

 omrörare. Här måste temperaturen uteslutande regleras genom 



') Det är vanligt, att en substans, utan att antaga fast form, låter i inne- 

 stängdt rum afkyla sig ej sä obetydligt under sin normala stelningspunkt, 

 och detta antogs, a priori, vara fallet äfven med fenolen. Då dess smält- 

 punkt befunnits vara + 37,28°, togs 35° till utgångspunkt vid smältningeu. 

 Men denna punkt kunde sedermera vid afkylning ej ernås, ty det visade 

 sig, att fenolen äfven i dilatometern stelnade straxt under sin smältpunkt. 

 En ny smältningabestämning med 87° till utgångspunkt företogs derföre, och 

 denna lyckades. Benzolen deremot, bvars smältpunkt var + 6,06°, lät i di- 

 latometern afkyla sig till 0° utan att stelna. 



