ÖPVERSIGT AF K, VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1883, N:0 6. 39 



förändring och förklaringen öfver att en riktningsförändring hos 

 den rådande induktionsströminen eger rum. 



Då disjunktionsgnistan bildas, liar alltid den i gnistlednin- 

 gen ankommande delen af urladdningsströmmen att öfvervinna 

 gnistans elektromotoriska kraft. Denna kraft växer hastigt med 

 förtunningen, sedan denna uppnått en viss gräns, och blir slut- 

 ligen så stor, att nämnda del af urladdningsströmmen ej förmår 

 öfvervinna densamma; någon gnistbildning inträder då ej. Innan 

 detta gränsfall inträdt, är det tydligt, att en viss tid måste åtgå 

 för kraftens öfvervinnande, en tid, som ökas i män af kraftens 

 storlek. Disjunktionsgnistan måste följaktligen bildas i ett se- 

 nare moment af urladdningen, ju starkare den elektromotoriska 

 kraften är^). Men sker gnistbildningen senare, så hinner en 

 desto större del af urladdningen att utjemna sig genom den me- 

 talliskt slutna galvanometerledningen, och disjunktionsgnistans 

 duration blir derföre så mycket kortare. Hvad här har blifvit 

 sagdt, gäller för kontinuerlig urladdning eller för en och samma 

 oscillation vid oscillatorisk. Vid detta urladdningssätt behöfver 

 man blott, såsom experimenten visa (Tab. 7), fästa sig vid den 

 första oscillationen, hvilkens verkningar äro de andra oscilla- 

 tionernas betydligt öfverlägsna. 



Insätter man i galvanometerledningen en induktionsrulle, sä 

 uppkomma i denne två induktionsströmmar, af hvilka den första, 

 inversa, kommer att genomgå gnistan i samma led som urladd- 

 ningen, den senare, direkta, i motsatt led. Den första induk- 

 tionsströmmens duration kan anses vara lika med den tid, 

 under hvilken urladdningens intensitet växer, den andras lika 

 med den tid, under hvilken ett aftagande i urladdningens in- 

 tensitet eger rum. Ar gnistans elektromotoriska kraft mycket 

 stor, såsom fallet är, då luftförtunningen är stor, blir led- 

 ningsbanan för den första induktionsströmmen ej sluten under 

 induktionens första ögonblick, hvarföre ett galvanometerutslag 

 måste härröra blott från den elektricitetsmängd, som induceras 

 under senare delen af urladdningsströmmens tilltagande. Af den 



') Jfr Sundell: Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1870, sid. 531. 



