44 MEBIUS, OM INDIJKTIONS- OCH DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 



täthet; men härvid är att observera, att samtidigt med tät- 

 hetens förökande inträder en förminskning af oscillationstiden 

 likasom också af tiden för maximi-intensiteten hos urladdningen. 

 Induktions.<trömmarnes intensitet kommer således att ökas. Skulle 

 derföre gnistbildning vid större täthet inträda lika sent som vid 

 mindre, borde vändniugstrycket vara större vid större täthet. 

 Tvenne orsaker verka således emot hvarandra, och det är der- 

 före klart, hvarföre vid experimenten (Tab. 4) ej någon för- 

 flyttning af vändningstrycket visar sig. 



Analogt härmed är förhållandet vid motståndets i slutnings- 

 bågen förändring. Vid motståndets ökning minskas elektrici- 

 tetens hastighet, hvarföre gnistbildningen fördröjes, men sam- 

 tidigt förökas oscillationstiden, och dermed minskas induktions- 

 strömmarnes intensitet, hvarföre det blir en så mycket mindre 

 elektricitetsmängd i den första induktionsströmmen, som ej får 

 tillfälle att inverka på galvanometern. Någon märkbar förän- 

 dring af vändningstrycket visar sig derföre ej. 



Då rullen insattes i gnistledningen, visade experimenten, att 

 någon riktningsförändring hos den rådande induktionsströmmen 

 ej uppstod. Allt ifrån atmosferstryck och mot lägre tryck var 

 det alltid den direkta induktionsströmmen d. v. s. den till tiden 

 senare, som utöfvade största verkan på galvanometernålen. Den 

 inversa strömnien kommer nämligen vid hvarje tryck att i ur- 

 laddningens början motverka urladdningsströmmen, hvarföre 

 gnistbildningen nägot fördröjes. En mindre elektricitetsmängd 

 får sålunda tillfälle att cirkulera i denna ström än i den di- 

 rekta induktionsströmmen. 



ir. 



I sammanhang med föregående undersökning aiistäldes några 

 försök öfver disjunktionsströmmen. Den i det föregående an- 

 vända metoden att låta maskinens skifvor rotera med konstant 

 hastighet företer vissa olägenheter, hvarföre han ej så väl egnar 

 sig för en undersökning af disjunktionsströmmcns egen föran- 



