72 EKMAN, UND. SALP. SYRANS ABSORB. -BARH. I GAY-LUSSAC-TORNET. 



qvarhåUa sp^sättningsgrader af gväfvet, som på förhand blifvit 

 i syran upplösta, utfördes dels så, att blandningen bragtes i ett 

 kulrör, hvarigenom luftströmmen leddes, och dels så att lösnin- 

 gen fick passera den lilla tornapparaten i motsatt rigtning mot 

 luftströmmen. Man bestämde vid dessa försök den genomgångna 

 luftens mängd, mängden af dermed förflygtigade nitrösa förenin- 

 gar, och den mängd som återstod i blandningen. De frågor, 

 hvilkas besvarande genom försöken afsågs, voro väsendtligen föl- 

 jande: Huru förliållei' sig till en luftström salpetersyra i bland- 

 ning med en stor mängd svafvelsyra? Huru förhåller sig en 

 svag lösning af undersalpetersyra i svafvelsyra till en luftström'^ 

 Huru förhåller sig en luftström, som innehåller en ringa mängd 

 undersalpetersyra, till ständigt förnyad svafvelsyra? För det 

 nära sammanhangets skull med dessa frågor gjordes dessutom 

 några undersökningar å fabriksnitroser, hvilka på slutet skola 

 meddelas jemte några iakttagelser öfver de hittills oförklarade 

 färgreaktioner, som uppstå vid nitrosers behandling med redu- 

 cerande ämnen. 



A) Huru förhåller sig till en luftström salpetersyra^ då den 

 blandats med, en stor mängd svafvelsyra"^ 



De till dessa försök använda blandningarne höUo ungefär 

 5 gl-, HONO2 på 100 cc. och bereddes af ren svafvelsyra, ut- 

 spädd till 1,7 5 sp. v. och ren salpetersyra, hållande 1,286 gr. 

 HONO2 per cc; den hade medelst långvarig genomledning af 

 luft vid + 50" blifvit fullständigt befriad från nitrösa gaser. 



Vg af nat. storlek. 



Blandningens förhållande till luftströmmen undersöktes först 

 på följande sätt. Ungefär 25 cc. af blandningen infördes i ett 



