88 EKMAN, UND. SALP. SYRANS ABSORB. -BARH. I GAY-LUSSAC-TORNET. 



tillfördes tornet per timma, var vid båda dessa försöksserier 

 nästan lika stor, men att den vid Ser. V tillfördes i form af 

 gasformig NjO^^ i Ser. IV deremot i form af en lösning i svaf- 

 velsyra och salpetersyra. Produkterna voro således i sednare 

 fallet på förhand färdiga, men i förra fallet måste de bildas 

 inom sjelfva tornet. Eljest voro omständigheterna lika, såsom 

 luftströmmens beskaffenhet och hastighet, temperaturen och be- 

 skaffenheten af apparaten. Man finner då att medelresultatet 

 af båda försöksserierna är mycket lika: 



Tillfördt N Afgående luften höll per liter 



per timme. gr. HONOj. gr. N2O4. 



Ser. IV. Qväfvet tillfördes 



tornet i form af eqviv. 



mängder HONOj och ^ 0,0379 0,ooi75 0,oooi4. 



H.NO.OoSO,, lösta i 



svafvelsyra 



Ser. V. Qväfvet tillfördes 



tornet i form af fri )> 0,0383 0,ooi99 0,oooi7. 



N2O4 med luftströmmen 



Om undersalpetersyran med svårighet absorberades af svaf- 

 velsyran, så borde väl den afgående luften hafva hållit mycket 

 mer undersalpetersyra vid serie V än vid serie IV. Men skil- 

 naden är i detta hänseende så ringa, att man icke kan våga 

 förklara den på grund deraf, att något undersalpetersyra vid 

 ser. V skulle hafva genomgått tornet utan att åverkas af svafvel- 

 syran. Att den berott på någon annan omständighet är så 

 mycket sannolikare, som äfven salpetersyrans mängd per liter 

 luft var litet större vid ser. V än vid ser. IV. 



Man synes derföre verkligen hafva all rätt till det anta- 

 gande, som blifvit lagdt till grund för beräkningen af ser. V 

 tab. 2, nemligen att undersalpetersyrau blifvit möjligast full- 

 ständigt omsatt af svafvelsyran och att förlusterna härröra icke 

 af svårigheten för dess absorbtion, utan af den dervid bildade 

 lösningens egenskaper, i hvilket fall det är begripligt att resul- 

 tatet af båda serierna blifvit så lika. Denna likhet visar sig 



