17 



Öfversigt af Koagl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1883. N:o 7. 



Stockholm. 



Meddelanden från Upsala kemiska Laboratorium. 



82. Om Samarium. 

 Af P. T. Cleve. 



[Meddeladt den 12 September 1883.] 



Inledning. Ar 1878 iakttog Delafontaine vid undersök- 

 ning af didymrika jordartbiandningar, som utdragits ur mineralet 

 samarskit, några nya absorptionsband, hvilka tillskrefvos ett 

 nytt grundämne, som skulle ega högre atomvigt än didym. Han 

 benämde metallen i den nya jordarten decipiiim. Sedermera 

 fann Lecoq, de Boisbaudran i material af samma ursprung en 

 jordart, som skiljde sig från öfViga bekanta jordarter genom ett 

 särskildt absorptions- och emissionsspektrum. Han benämde 

 metallen i denna jordart samarium. Ar 1880 offentliggjordes af 

 Delafontaine en uodei-sökning öfver decipiums atomvigt och 

 vigtigare föreningar, och samma år bekantgjorde Marignac sina 

 undersökningar öfver de jordarter, som åtfölja terbin. Genom 

 systematiska fällningar med kaliumsulfat hade Marignac lyc- 

 kats att i approximativt rent tillstånd isolera tvänne oxider, 

 hvilka provisorisk benämdes Ya och Yß. Den ena af dessa, 

 F/J, karaktäriserades af samariums absorptionsband, hvilka till 

 en del voro nära de samma som Delafontaine funnit vara 

 utmärkande för decipium. Emellertid förefunnos betydande olik- 

 heter mellan Delafontaines decipiumoxid och MariGNACS 

 jordart Yß. Decipiums atomvigt var enligt Delafontaine 114 

 (eller 171, då oxiden är R2O3) och sakerna voro färglösa. Me- 

 tallen i Yß hade deremot atomvigten 99,6 (eller 149,4 då oxiden 



Öfvers, af K. Vet -Akad. Förh. Arg. 40. AVo 7. 2 



