Ivel 



409 obestämbar gräns 



22 CLEVE, OM SAMARIUM. 



VII 417 419—415 418,5—415 halfstark 



VIII — 408—406 



IX 400,7 5 något litet mindi 



brytbar än H af 

 enorm intensitet 



X — 375—373 — 



XI — 364—360 — 



XII — vid O i solspektret — 



Absorptionsbanden i den synliga delen af spektret äro i 



allmänhet icke synnerligen intensiva, hvarför frånvaron af dem 



icke med säkerhet visar frånvaron af samarium i didymlösningar. 



För Samariums gnistspektrum kommer Prof. Thalén att inom 



kort lemna redogörelse. En stor del af linierna i det gamla 



didymspektret har visat sig tillhöra samarium. 



Samariums föreningar. 



Samariumoxid, Sm^Og, är ett hvitt pulver med svag drag- 

 ning ät gult, lättlösligt i syror. Salterna äro topasfärgade eller 

 i pulverformigt tillstånd hvita. Lösningarne äro gula. Hydratet 

 är en geléartad, hvit eller gulaktig, i alkalier olöslig fällning. 

 Det är en stark bas, starkare än yttriumhydrat, men svagare 

 än didymhydrat. 



SamariumMorid, SmClg + ÖH^O, erhölls genom afdunstning 

 öfver svafvelsyra af oxidens lösning i klorvätesyra. Stora, väl 

 utbildade, tafvelformiga kristaller af topasgul färg. Deliquescent. 



0,5 7 08 gr. salt gaf 0,6 647 gr. AgCI. 



0,7375 gr. gaf efter fällning med oxalsyra 0,35 1 3 gr. Sm^Ojj. 



I procent. 



Beräknadt P'unuet 



Sm 41,15 41,06 



Cl 29,22 28,79. 



Samariumplatinklorid, SmClg + PtCl^ + lOYoHoO, bildar 

 orangefärgade långa prismer, som äro deliquescenta. Saltet för- 

 lorar vid upphettning till 110' 8,7 1 proc. (4 mol. = 9,2o proc). 



0,57 75 gr. gaf 0,36 11 gr. Pt + Sm23S04, efter hvars be- 

 handling med vatten erhölls 0,i4ü2 gr. Pt. 



