34 WIDMAN, OM NITROOXYPROPYLBENZOÉSYKANS DERIVAT. 





Beräknadt 



Funnet 



Ci2 



144 



60,76 



60,4 2 



H,5 



15 



6,33 



6,39 



N 



14 



5,91 



6,23. 



0. 



64 



27,00 



— 



237 100,00. 



Af denna sammansättning äro två isomerer möjliga, hvilka 

 båda äro derivat af amidooxypropylbenzoésyran, neml. 





.NH, 



. GOCH, 







.an. 





och HOCO . 



. c.a 



b < 



\C(CH3), 



. OH 



o t 



\q^(CH3)2 



^OCOCHg 



d. v. s. acetylgruppen kan ersätta antingen amidogruppens eller 

 hydroxylgruppens väteatom. Att den föreliggande kroppen är 

 ett acetamidoderivat, lider väl intet tvifvel, då acetyleringen 

 försiggår så ytterst lätt — under samma förhållanden, som bild- 

 ningen af acetamidopropenylbenzoesyran, under det att deremot 

 hydroxylgruppen i nitrooxpropylbenzoesyra jemförelsevis svårt 

 blir acetylerad. 



Åiiiidopropenylbenzoesyra 



/COOH 



C6H3:^NHo 



Liksom nitrooxypropylbenzoesyran är nitropropenylbenzoe- 

 syra svårreducerbar. Hvarken vid behandling med svafvelam- 

 monium eller kokning med tennklorur och saltsyra kan man iakt- 

 taga någon reaktion. Såsom reduktionsmedel lämpar sig äfven 

 här ammoniak och ferrosulfat särdeles väl. 



5 gr. nitropropenylbenzoesyra lösas i öfverskott af ammo- 

 niak och en lösning af 42 gr, kristalliseradt ferrosulfat tillsättes 

 portionsvis. Reduktionen fullbordas raskt i vattenbad. Efter 

 jernfällningens affiltrering surgöres svagt med ättiksyra och lös- 

 ningen lennias i ro 24 till 36 timmar. Vid ättiksyrans tillsätt- 



