ÖrVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1883, N:0 7. 57 



nära lika mycket som den i arbete tagna toluolen. De flytande 

 kloriderna kokades med vatten i kolf med uppåtvändt kylrör, tills 

 de blifvit lösta, hvarefter saltsyran omsorgsfullt aflägsnades genom 

 afdunstning på vattenbad. De erhållna syrorna öfverfördes i 

 barytsalter, och lösningen af dessa inkokades öfver öppen eld så 

 länge ett sandigt kristallpulfver afsatte sig på bottnen, eller ock 

 afdunstades på vattenbad tills det utkristalliserade saltets lös- 

 lighet började öfverstiga 1 del på 10 delar vatten. 



Det erhållna svårlösligare barytsaltet undersöktes särskildt 

 genom att öfverföra det först i kalisalt, så i klorid och sist i 

 amid. Omedelbart efter det den lifliga reaktionen med ammoniak 

 upphört, utkristalliserade större delen af den bildade amiden 

 och denna befanns utgöra ren o-amid med smältpunkt 153°. 



Den ammoniakaliska moderluten afdunstades, då ännu något 

 o-amid erhölls. Resten, sedan salmiak blifvit frånskiljd, ut- 

 gjorde 5 — D proc. af den erhållna o-amiden och hade en smält- 

 punkt som låg vid omkring 100". Den utgjorde tydligen en 

 blandning. 



Det utkristalliserade barytsaltet var sålunda o-barytsalt 

 med in maximo 5 — 6 proc. föroreningar af isomera barytsalter. 

 Denna ringa mängd gjorde dock att saltet var omkring dubbelt 

 så lättlösligt i vatten som det fullständigt rena, äfvensom dess 

 habitus var en helt annan. Små mängder föroreningar af iso- 

 mera salter höja sålunda o-barytsaltets löslighet högst betydligt. 

 Häri kan antagligen sökas en förklaring till den lättlöslighet i 

 vatten, som föregående experimentatorer funnit hos o-saltet. 



Sedan på så sätt hufvudmängden af p- och o-syrorna 

 blifvit aflägsnad, öfverfördes det i moderluten varande baryt- 

 saltet åter till kalisalt och detta till klorid. Härur aflägsnades 

 p-kloriden (omkring 10 proc. af de först erhållna flytande klo- 

 riderna) genom afkylning. Återstoden öfverfördes till baryt- 

 salt, som behandlades med sprit för att aflägsna möjligen bildad 

 disulFosyra. Sådan kunde emellertid icke med säkerhet påvisas. 

 Sedan en del o-salt genom kristallisation blifvit aflägsnadt, 

 öfverfördes återstoden ånyo till kalisalt och kloiid, ur hvilken 



