ÖFVERSIGT AK K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 3, N:0 7. 67 



Hvad olikheten i de fria syrornas beständighet beträffar, så 

 har redan HÅKANSSON uppgifvit orsaken dertill. Försätter man 

 nemligen «-syrans kalisalt med svafvelsyra och sprit och af- 

 dunstar filtratet direkt på vattenbad, utan att förut koka med 

 vatten för att sönderdela de bildade etersyrorna, så inträder 

 äfven här vid stigande koncentration svärtning och sönderdelning. 



De båda syrornas kalisalter framställdes på samma sätt 

 och äfven Senhoper anger liksom Håkansson detta salt såsom 

 det enda lämpliga för syrans rening. De kristallisera båda lätt 

 och i korta prismer med 1 m. kristallvatten, som fullständigt 

 bortgår vid 160°. a-Syrans kalisalt blir i sjelfva verket äfven 

 med tiden något opakt. Om detta dock är förenadt med för- 

 lusten af en del af dess kristallvatten har jag icke undersökt. 

 x\f Senhofers framställning tyckes emellertid framgå att han 

 antagit, att en förlust af kristallvatten är orsaken till opak- 

 heten hos kristallerna. Något direkt försök tyckes han icke 

 hafva anställt. 



Hvad barytsaltet beträffar, så var det icke framstäldt af 

 den rena syran medelst kalisaltet utan direkt af syreblandnin- 

 gen genom upprepade fällningar med sprit. Så framstäldt kan 

 enligt Håkansson a-barytsaltet icke heller erhållas rent utan 

 innehåller en något större kristallvattenhalt än det rena saltet. 



Afven silfversaltet var framstäldt af orent barytsalt och 

 sålunda sjelf icke rent, hvilket dessutom dess gula färg anger. 



I öfriga hänseenden öfverensstämma egenskaperna hos a- 

 och y-syrorna fullkomligt. Båda syrorna ge vid smältning med 

 kali isorcin och salicylsyra. Det kan sålunda knappast betviflas, 

 att de båda syrorna äro identiska. 



För att emellertid genom egna försök öfvertyga mig härom, 

 har jag framställt toluoldisulfosyra på alldeles samma sätt som 

 Senhofer. Fyra rör fylldes hvardera med 40 gr. krist. svafvel- 

 syra, 10 gr. fosforsyreanhydrid och 10 gr. toluol och rören upp- 

 hettades under 4 t. till 220 — 230°. Efter kallnandet öppnades 

 de, då ett högst betydande tryck visade sig. Innehållet mät- 

 tades med kolsyrad baryt, filtrerarles och det konc. filtratet 



