74 ARE.HENIUS, LEDNINGSFÖRMÅGAN HOS ALKOHOLLÖSNINGAU. 



Hvad detta förhållande (mellan vatten- och alkohol-lösnin- 

 gars ledningsförmåga) beträffar, synes det vara mycket olika 

 för olika salter, dock tyckes den regelbundenheten ega rum, att 

 detta förhållande är dess större, ju mindre den molekylära led- 

 ningsförmågan hos saltets (vatten-) lösning är. Till följd häraf 

 är en alkohollösning af kopparacetat (hvars vattenlösning bland 

 de undersökta salterna har minsta molekylära ledningsförmågan)^), 

 äfven om den är ganska koncentrerad, nära nog oledare. 



Dilutionsexponenteima närma sig alla vid stigande utspäd- 

 ning till talet 2. Alldeles samma förhållande eger rum med de 

 egentliga salternas vattenlösningar. Märkligt är, att natrium- 

 alkoholatets alkohollösnings dilutionsexponent aldrig öfverskrider 

 2, oaktadt denna lösning fullkomligt motsvarar en lösning af 

 natronlut i vatten, hvilkens dilutionsexponent vid någorlunda 

 stor utspädning betydligt öfvergår siffran 2. Detta talar för 

 riktigheten af den förklaring, som afgifvits-) öfver det senare 

 förhållandet, hvilket skulle bero på en förorening af ammoniak- 

 salter hos lösningsvattnet. 



Hvad dilutionsexponentens storlek hos här behandlade sal- 

 ters vattenlösningar angår, så låta salterna efter densamma 

 ordna sig i följande grupper, uppstälda så, att de främsta ha 

 den minsta, de sista den största dilutionsexponenten^): 



l:o. Magnesiagruppens acetat. 



2:o. Magnesiagruppens salt med starka enbasiska syror. 



3:o. Alkaliska jordartmetallernas d:o. 



4:o. Alkalimetallernas acetat. 



5:o. Alkalimetallernas salt med starka enbasiska syror. 



(6:o. Alkalimetallernas hydrat). 



Vid betraktande af ofvanstående tabell öfver dilutionsexpo- 

 nenterna för alkohollösningar finner man att salternas ordning i 

 afseende pä exponenternas storlek i det stora hela är densamma, 

 som den nyss för vattenlösningar angifna, i fall man i stället 

 för hydrats lösningar i vatten sätter alkoholats lösningar i al- 



') Bihang till K. Vet.-Aka.l. Mandl. Bd H, N:o 13, § 13. 

 ■') 1. c. § 17. 



i 



