ÖfVERSlGT AK K. VETENSK.-AKAD. FÖRIIANDLINGAK 1 883, N:0 7. 75 



kohol, hvilka tydligen motsvara hvarandra i de båda fallen. 

 Ifall man vidare i enlighet med hvad som blifvit antydt i ar- 

 betet om vattenlösningars galvaniska ledningsförmåga i) antar, 

 att en mindre dilutionsexponent häntyder på en större kom- 

 plexitet hos det lösta saltets molekyler, så får man följande 

 enkla slutsats: 



De salter, hvilkas molekyler i vattenlösningar äro mest liom- 

 plicerade, besitta motsvarande egenskap, när de äro lösta i alkohol. 

 Jag har äfven gjort några bestämningar öfver den galva- 

 niska ledningsförmågans temperaturkoefficienter hos alkohollös- 

 ningar. Dessa hafva befunnits vara 



för NH^Cl 0,0172 mellan 16,8° och 25,6° 



» NaBr 0,oi84 > 



» AgNOj 0,019 1 ) 



» NaCHsCOO 0,oi7 7 



» Cu(CH3COO)2 0,0206 



» NaCjHjO 0,0190 >: 



allt vid de motstånd, som äro minst i föregående tabeller, utom 

 för Natrium-alkoholat, der temperaturkoefficienten tagits för det 

 näst minsta motståndet. 



Af föregående tabell framgår, att alla (af mig) undersökta 

 alkoliollösningars temperaturkoefficienter äro betydligt 7nindre än 

 motsvarande vattenlößningars. (Dessa senare variera mellan 

 värdena 0,02i — 0,025-).) Detta synes strida mot ett ofta af 

 Lenz^) upprepadt påstående att alkohollösningar ha större tem- 

 peraturkoefficient än vattenlösningar. Denna motsägelse kan 

 dock förklaras så, att den af Lenz använda alkoholen alltid 

 varit betydligt vattenhaltig. Enligt Stephan*) är nämligen 

 temperaturkoefficienten ett maximum vid en alkoholhalt af .35 

 proc, från hvilket maximum (ungefär 0,04) han sjunker antingen 

 alkoholhalten minskas eller ökas. 



16,7° 



» 26,3° 



14,9° 



« 24,9° 



17,3° 



» 27,6° 



16,8° 



» 25,4° 



16,9° 



w 25,1°, 



') 1. c. § 21. 



-) KoHLEAUSCH, Wied. Ann. Bd 6, s. 191 (1879). 



^) Li:nz, 1, c, s. 11, 15 m. fl. st. 



") Stephan, 1. c, s. 691. 



