ÖFVBRSIGT AF K. VETBNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 83, N:0 7. 85 



pressad luft eller någon annan gas. Genom den attraktion, som 

 de på isolatorns båda ytor befintliga elektricitetsmängderna på 

 hvarandra utöfva, skulle den mellanliggande gasen hållas sam- 

 manpressad. Det är också det häraf uppkommande trycket hos 

 gasen, som skulle hindra de båda oliknämniga elektricitets- 

 mängderna från att förena sig. Oafsedt att man svårligen kan 

 tänka sig, huru dessa laddflaskor kunna uppkomma, föres man 

 till den konseqvens, att jemvigtstillståndet i en dylik laddflaska 

 måste vara labilt. Om nämligen det isolerande gashöljet på 

 något ställe förtunnades aldrig så litet, så skulle det på denna 

 punkt utsättas för ett större tryck än på de kringliggande 

 punkterna, hvarigenom gasskiktet skulle pressas åt sidan, och 

 elektriciteterna förenas. Dylika företeelser kunna således ej exi- 

 stera. Då vidare genom klotblixtens detonation endast en för- 

 ening kommer att ega rum mellan de två elektricitetsmängder, 

 som förefinnas i ungefär samma qvantitet på gashöljets båda 

 sidor, skulle ej gerna en verkan utåt, liknande den af ett åsk- 

 slag, kunna uppkomma. 



Becquerel^) anser följande tydning vara den enklaste. 

 Klotblixtarne äro elektriska eldqvastar (aigrettes), uppkommande 

 genom en kontinuerlig utströmning af elektricitet (från marken) 

 mot ofvan liggande moln. Eldkulans förflyttning beror på ut- 

 strömningspunktens förflyttning. Enligt denna förklaring borde 

 väl eldkulan följa marken åt vid sina rörelser, hvilket dock i 

 allmänhet icke eger rum. Tvärtom synas de ofta studsa mot 

 marken såsom elastiska bollar. 



Fenomen, som tyckas vara i någon mån lika klotblixtar, 

 tro sig Du MoNCEL^), Grove och Plante^) hafva funnit vid 

 urladdning af starka strömmar genom dåliga ledare. Den sist- 

 nämnde, som senast anstalt dylika försök, låter strömmen från 

 några hundra accumulatorer gå från en metalltråd till en le- 

 dande vätskas yta. Mellan dessa båda poler bildas en liten 



') Becquerel: 1. c. 



2) Du Moncel: c. R. Torne 38, s- 408 (1849). 



3) Plante: C. R. 85, s. 619 (1877). 



