ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1883, N:0 8. 7 



(Usulfonamid; den senare är ett amoniiimsalt af en sulfonamid- 

 sulfonsyra. 



Mononitronaftalin-a-disulfonamid — CjoH. . N02(S02 . 

 NHo)^ — bildar mycket svagt gulaktiga, små, platta, i ändarne 

 afstympade kristallnålar, som vid torkning filta ihop sig och bli 

 atlasglänsande. Föreningen börjar sönderdelas vid ungefär 285° 

 C. och smälter vid 286 — 287° C. Den är mycket svårlöslig 

 äfven i kokande vatten, i kallt vatten kanske olöslig. I amo- 

 niakaliskt vatten löses den lättare; i alkohol är den ock löslig. 



Analyser: 



I procent 



funnet beiäknadt 



N 12,69 12,69 



C 36,17 36,2 5 



H 2,90 2,72. 



Amonmm-mononitronaftalm-a-sulfonainidsiilfonat — 



Cj^Hj. N02^oQ- ' Q 5jTT + xH^O — bildar vid afsvalning af 



en varm, koncentrerad lösning en något slemmig produkt, som 

 under mikroskopet synes bestå af gulaktiga sfäriska aggregat. 

 Saltet sönderdelas långsamt vid 200° C. 

 Analyser: 



I procent funnet beräknadt för salt 



vattenfritt med l'/jH^O med 2H2O 

 N 12,09 12,03 — — 



Kristallvatten 7,88 — 8,50 — 7,i8 9,35. 



Genom reduktion af mononitro-r^-disulfonsyrans amonium- 

 salt med svafvelamoniuum erhålles monamido-a-disulfonsyrans 

 amoniurnsalt. Om detta salts lösning behandlas med saltsyra, 

 bekommer man en fällning af surt amoniurnsalt (icke fri syra). 

 Genom det sura amoniurasaltets kokning med barythydrat får 

 man neutralt bariumsalt, och genom bariumsaltets sönderdelning 

 med svafvelsyra erhåller man fri arnidosyra. 



