ÖF VERSIGT AP K. 



VETENSK. 



-AKAD. 



, FÖUHANDLINGAR 1883, N:0 8. 31 



La 



ngd 



Bredd 









Förhållande 



2,3 



mm. 



0,9 



mm, 









2,66 : 





2,8 



« 



1,2 



» 









2,33 : 





3,7 



» 



2,0 



» 









1,85 : 





4,3 



» 



1,1 



» 









3,90 : 





5,0 



» 



2,0 



» 









2,50 : 





5,4 



» 



1,8 



» 









3,00 : 





5,4 



» 



2,0 



» 









2,70 : 





6,0 



j) 



2,0 



» 









3,00 : 





6,6 



« 



2,3 



» 









2.86 : 





6,9 



» 



2,0 



» 









3,45 : 





7,1 



» 



2,5 



» 









2,84 : 





7,5 



» 



3,0 



» 



(2 



ex 



•) 



2,5 : 





7,8 



» 



3,2 



» 









2,43 : 





8,0 



» 



2,1 



» 









3,80 : 





8,4 



» 



2,9 



» 









2,90 : 





Som man ser, förekomma här vexlingar inom ganska be- 

 tydande utsträckning, och ville man söndra de smalaste indivi- 

 derna från de mera tjocklagda, de trubbigare från de spetsigare, 

 skulle man i likhet med några samtida specialkännare lätt kunna 

 uppställa två, om ej flera arter, hvilket likväl skulle allt för 

 mycket strida mot det gällande begreppet af art och dessutom 

 till skada för den systematiska öfversigten bidraga att ytterli- 

 gare öfverhopa de redan öfverhopade namnlistorna. 



Redan den omständigheten, att hos de yngre individerna af 

 detta slägte vanligen förhållandet mellan längd och bredd är mindre 

 än hos de mera utvuxna, borde varna för att lägga allt för stor be- 

 tydelse på detta förhållande såsom artmärke. Så t. ex. uppger v. 

 MÖLLER för sin Fus. ci/Undrica detta förhållande hos de yngsta 

 2,0 5 : 1 och för de största 3,6 8 : 1, de yngre hafva sålunda en helt 

 annan form än de äldre, nemligen jemförelsevis tjockare. Denna 

 egenhet iakttages genomgå alla de af v. Möller uppgjorda ar- 

 terna. Också träffas bland den spetsbergska Fusulinan formeiv 

 hvilka närma sig den tjocka Fus. montipara (Ehrenb., v. MÖL- 



