80 NEUMAN, EN BOTANISK RESA TILL HALLANDS VÄDERÖ. 



dock icke förenas, enär Arrhenius karakteriserar sin coryli- 

 folius bland annat med alltid undertill gröna blad (»folia ne- 

 quaquara incana») och glandelhär endast på foder och pedunkler. 

 Blomställningen, de alltid 5-taliga turionbladen och de svagare ta- 

 riontaggarne skilja dessutom ifrågavarande form frän R. maximus 

 {corylifolius Arrh.). De exemplar, hvilka Arrhenius bestämt 

 till R. corylifolius och hvilka jag varit i tillfälle att se, äro 

 också vidt skilda från * divergens, men identiska med ofvan 

 omskrifne R. maximus från Väderön. 



Bland Riksmusei Rubi finnas många som tillhöra denne 

 form. Redan år 1846 insamlades den af Loxgberg (namn 

 yiWaUbergiiyy) vid Bärikull, år 1861 tog Prof. Andersson 

 densamme (namn »R. divaricahis») också på Kullaberg. I 1872 

 års byte utdelades formen under namnet y^ corylifolius^^ af J. P. 

 Veländer. Afven i Danmark förekommer formen enligt exem- 

 plar i dervarande Bot. Musei samlingar. 



* pruinosus Arrh. På Hallands Väderö växer en form, 

 som jag ej tvekar att gifva detta namn. Den förekommer bland 

 klippor, dels nära stranden dels på ängsmark i öns inre. Från 

 Arrhenii typexemplar (H. N. XII, 47) skiljer den sig endast 

 genom starkare beväpnade turioner. Dessa äro långa, krypande, 

 rödt anlapna, med täta, koniska, raka taggar af ungefär samma 

 längd som turionens diameter. Turionbladen äro skarpt och 

 ojemnt enkelsågade, 3 — 5 — 7-taliga, med bredt hjertlikt uddblad 

 på de 5-taliga bladen. Blomskottens uddblad äro bredt ovala. 

 På exemplaren i H. N. äro de i regeln hjertlika, men synas i 

 vissa fall antaga den nämnda formen. Blomställningen är mycket 

 sammandragen, bildad af några få blommor från de öfversta 

 blad vecken. De utvuxna, ännu ofärgade småfrukterna äro glest 

 hvitludna. 



Mer än de fleste bland de former, som i herbarier och växt- 

 byten erhålla detta namn, torde ifrågavarande vara förtjent 

 deraf. Den typiske R. pruinosus närmar sig, enjigt min mening, 

 mera R. maximus än R. neiyioralis. Så gör också ofvan om- 

 talade form, då deremot de exemplar, som utdelas under detta 



