33 



OtVersigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1883. N:o 9. 



Stockholm. 



Om yrsnön i cle arktiska trakterna. 

 Af S. A. Andrée. 



Tafl. IX. 



[Meddeladt den 14 November 1883.] 



Den nederbörd, som i flytande form nedfaller på jordytan, 

 qvarblifver vanligen ej på samma ställe ända tills den genom 

 afdunstning försvinner. En betydande del deraf förflyttar sig, 

 under inflytande af kapillariteten och tyngdkraften, dels under 

 jordytan och dels till trakter, hvilka ofta äro i geografiskt hän- 

 seende långt aflägsna från den, hvarest nederbörden fallit. Det- 

 samma är äfven förhållandet med den nederbörd i fast form, 

 hvilken efter att hafva anländt till jordytan smälter och, sedan 

 den antagit flytande form, lyder samma lagar som den förra. 

 Men det förtjenar uppmärksammas, att äfven dessförinnan den 

 fasta nederbörd, som vid högre breddgrader vintertiden täcker 

 jordytan, ingalunda bibehåller sitt läge oförändradt^), utan ofta 

 till stor utsträckning befinner sig i rörelse. Den pådrifvande 

 kraften dervid är vinden, hvilken bestämmer rörelsen, såväl till 

 rigtning som hastighet. Ty ehuru rörelsen naturligtvis något 

 modifieras af markens ojemnheter, visar dock iakttagelsen, att 

 det inflytande, som dessa hinde: utöfva, är jemförelsevis ringa. 

 Fullkomligt hämmas deremot hela företeelsen derigenom, att den 

 lösa snömassans ytlager delvis smälter under inflytande af sol- 



') Glacierernas fortskridande erbjuder äfven exempel härpå, men af helt annan 

 beskaffenhet än det vi här åsyfta. 



Öfversigt af K. Vet.-Ahad. Förh. Arg. 40. N:o 9. 3 



