ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1883, N:0 9. 41 



Stark rörelse äfven af vida svagare vindar, t. o. m. af så svaga, 

 att de af en observatör kunnat sättas lägst på vindskalan. I 

 sjelfva verket liafva vi äfven, sedan denna företeelse blifvit 

 föremål för iakttagelse, bemärkt flere antydningar om den utom- 

 ordentliga rörlighet, som den lösa snömassan besitter. Så t. ex. 

 hafva vi i raviner ofta sett, vid s. k. lugnt väder, huruledes en 

 grund snöström rört sig på ravinens sidor upp och ned, fram 

 och åter, följande hvarje nyck af det knappast märkbara luft- 

 draget. Afvenså kan man iakttaga, att ett snötäcke, som bildat 

 sig under vindstilla och då företer en likformig yta, vid minsta 

 vind får utseende af att vara liksom streckadt af en mängd 

 små snödrifvor, i det att snöpartiklarne på ytan ordna sig för 

 vinden, de mindre bakom de större. Detta visar sig äfven om 

 snön fallit vid temp. öfver fryspunkten. Och slutligen hör man 

 nästan alltid ute på ett snöfält ett svagt slipande ljud, fram- 

 kalladt af de framskridande snökornens gnidning mot under- 

 laget. 



Det måste derföre antagas, att i polartrakterna den lösa 

 snön ständigt år i rörelse eller åtminstone blott undantagsvis 

 befinner sig i hvila. Och i betraktande af denna företeelses 

 verkningar och stora omfattning torde densamma vara väl värd 

 att uppmärksammas af dem, hvilka göra de arktiska trakternas 

 meteorologi och klimatiska förhållanden till föremål för forskning. 



