ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 18 83, N:0 9. 45 



varande kännedom om stormcentra och om den atmosferiska 

 elektriciteten, svårligen kunna förmoda vara några andra än 

 dess faktighetstillstånd. 



I en af handling »Om den s. k. luftelektriciteten» af H. E. 

 Hamberg hafva vi funnit uppgift om, att den iakttagelsen 

 blifvit gjord af Dellman och Thomson, att vid omkastning 

 af vindrigtning en luften ofta visar sig negativt elektrisk. Och 

 WiSLiZENUS^) har observerat att: »bei heftigen Stürmen, die 

 immer mit starkem Sinken des Luftdruckes verbunden sind, be- 

 kräftigt das Elektrometer die Anzeigen des Barometers, indem 

 es eine plötzliche Aenderung des elektrischen Zustandes der At- 

 mosphäre — vom positiven zum intensivsten negativen — anzeigt; 

 dieser negative Zustand bleibt bestehen solange der Sturm 

 währt.» Om den stegring i tension, som den positiva E:n visar 

 i den omedelbara närheten af stormcentrum, nämner WiSLl- 

 ZENUS intet, och som denna företeelse, om den uppträdt, säker- 

 ligen icke skulle undgått en så uppmärksam iakttagare, föran- 

 ledas vi till den förmodan, att de tropiska trakternas stormar 

 öfverhufvud äro mera negativt än positivt elektriska, såsom 

 äfven antydes af den senare delen af Hr W:s anförande och 

 hvilket väl kan bero på deras i allmänhet större fuktighetshalt. 

 Så till vida öfverensstämma emellertid alla dessa iakttagelser, att 

 de visa, det hvarje typiskt stormcentrurn är negativt elektriskt. 



De sänkningar och höjningar å den elektriska curvan för 

 d. 14 November, hvilka förekomma å båda sidor om hufvud- 

 minimet, kunna svårligen betraktas såsom tillhörande, om vi så 

 må uttrycka oss, lösryckta eller från h varan dra skilj da elek- 

 triska massor. Icke heller kunna de anses vara sektioner af på 

 hvarandra följande parallela vågor, ty den sektion, hvari mät- 

 ningarne skett, har icke varit plan utan, i följd af storm- 

 centrets rörelse, bugtig och detta i sä hög grad, att curvans 

 första och sista del befunnit sig i sektionsplan, som varit nästan 

 vinkelräta mot hvarandra. Stormen har följaktligen genom- 

 skurits under en ständigt föränderlig rigtning, och det synes 

 1) Zeitschr d. Österr. Gesellsch. f. Met. 1872, s. 407. 



