46 ANDRÉE, LUFTELEKTRICITrS VARIAT. VID BAKOM. MIN. O. MAX. 



dertore icke blott kunna utan äfven böra antagas, att man i 

 hvilken annan sektion som helst, hvilken går genom stormens 

 midt, skulle påträffa en med den föreliggande analog, ehuru 

 naturligen icke identisk, curva för elektricitetens variationer. 

 Särskildt torde det vara föga tvifvelaktigt, att det positivt elek- 

 triska området A skulle påträffas i alla sektioner, ty storm- 

 centrums begränsning veta vi ju vara en sluten curva. Och 

 vare sig man anser den positiva elektricitet, som visat sig i 

 minimets omedelbara närhet, såsom stående i samband med en 

 olikhet i luftens beskaffenhet der, relativt det stormcentrum den 

 omsluter, eller man anser den delvis eller i dess helhet för ett 

 induktionsfenomen, föres man i båda fallen till den slutsatsen, 

 att ett starkt positivt elektriskt område (AA^ Pl. X och XI) när- 

 mast omsluter det elektronegativa stormcentrum. 



Huruvida denna slutledning med afseende på stormcentrum 

 och dess närmaste granskap får än vidare utsträckas torde ej 

 kunna afgöras med stöd af blott ett så ringa observations- 

 material. Men vi finna det icke osannolikt, att på detta sätt 

 negativa och positiva, eller åtminstone af väsendtligen olika 

 elektriska tensioner karakteriserade, regioner omvexla med hvar- 

 andra. Antager man dem vara för handen, får man af olik- 

 heten i de elektriska curvornas beskaffenhet å ömse sidor om 

 centrum det intryck, att dessa områden (af hvilka A A■^^ och 

 B B^ kunna tänkas vara sektioner) icke ligga symmetriskt kring 

 stormcentrum utan äro åt ena sidan förlängda d. v. s. hafva en 

 ellipsliknande form^). 



') I den förutnämnda afhandlingen meddelar Hamberg att Dellman (Zeitsclir. 

 f. Meteorol. von Jelinek 1870, s. 145) mätt molnelektriciteten (?) i inter- 

 valler af en half minut, ända tills molnet gått förbi, och dervid bl. a. iakt- 

 tagit att »l:o) Alla moln äro elektriska och i olika delar motsatt. 2:o) Alla 

 moln, sä längt obs. vid Kreuznach gifva vid handen, hafva ett — elektriskt 

 centrum, som är omgifvet med + elektriska gördlar eller zoner. 3:o) E:s 

 täthet aftager sä småningom mot kanterua. 4:o) Max. af E:s täthet ligger 

 mestadels icke i midien. Ett tvärt nedstigande i den ena E motsvarar 

 alltid ett tvärt uppstigande i den bredvid varande motsatta.» Man varse- 

 blifver lätt den påfallande analogien mellan de af oss gjorda observatio- 

 iieriia och de resultat, till hvilka Dellman kommit. Detta förhållande är 



