ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 1 8 83, N:0 9. 47 



Emellertid kan äfven en annan torra af dessa elektriska 

 zoner lika väl låta förena sig med en dylik variation hos E:n, 

 och vi hålla den för den sannolikaste, när vi taga hänsyn dels 

 till det sätt, hvarpå luften rör sig i närheten af ett barometer- 

 minimum, och dels till en säregen norrskensföreteelse, hvilken i det 

 följande skall anföras. Denna form är spiralformen. Luftens 

 strömning till barometriska minima sker nemligen, såsom Red- 

 piELD, Thom, Piddington, Meldrum, Buys-Ballot, Mohn 

 m. fl. hafva ådagalagt, i spiraiformiga banor och dessa luft- 

 strömmar, hvilka utgjuta sig i stormens r)ga, blanda sig der 

 fullständigt med hvarandra, hvarvid utfällning af vattenånga 

 eger rum. Till vinnande af enkelhet i framställningen antaga vi 

 t. ex. förhandenvaron af tvenne från motsatta håll kommande och 

 till sina egenskaper olika hufvudvindar (se fig. 1, Pl. XII) en 

 sydlig, varm och fuktig, samt en nordlig, kall och torr, båda 

 positivt elektriska men den förra i följd af sin fuktighet med 

 något svagare tension än den sednare. Man inser att deras 

 sammanträfl"ande i stormcentrum är oundvikligt, men finner til- 

 lika nödvändigheten af det antagandet, att de, innan de anlända 

 dit, i viss mån bibehålla sin sjelfständighet. Ty om detta icke 

 är fallet, är det svai't att inse, huru man skulle kunna förklara 

 den regelbundenhet, som de meteorologiska fenomenen vid stormar 

 framvisa. Om nemligen luftströmmarne än på ett ställe och än på 

 ett annat, genom korsandet af hvarandras banor, fullständigt 

 blandades, borde detta hafva till följd, att inom stormens område 

 på skiljda ställen uppträdde samma företeelser som i det egent- 

 liga stormcentrum och stormen i dess helhet skulle blott förete 

 ett oregelbundet virrvarr, som med andra stormar knappast egde 

 något annat kännetecken gemensamt än processernas oregel- 

 bundenhet. 



Den lagbundenhet, som faktiskt är rådande, synes oss der- 

 före bevisa, att de olika luftströmmarne sida vid sida och med 



rätt egeudomligt, om man betänker att observationerna i ena fallet hänföra 

 sig till ett moln, i det andra omfatta en bei stormbvirfvel. Hvarje moln 

 för sig är i elektriskt hänseende liksom ett stormcentrum i miniatyr. 



