Öb'VERSIRTAF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 83, N:o 9. 49 



till de lätt förstådda teckningarne foga vi blott den anmärk- 

 ningen, att spiralernas stundom utåt afsmalnande form naturligt- 

 vis icke nödvändigt angifver, att norrskensbanden der närmat 

 sig hvarandra, utan har en enkel förklaring i en olika höjd samt 

 ett olika afstånd från ögat. 



När dessa elektriska egendomligheter hos barometer-minima 

 blifvit iakttagna föranledde de en liknande granskning af de 

 barometriska maxima, hvarvid dock en något olika metod nöd- 

 vändigtvis måste följas, emedan de barometriska maxima i all- 

 mänhet äro till sin meteorologiska karaktär mindre skarpt ut- 

 preglade. För utrönande af deras beskaffenhet hafva flera (8) 

 maxima blifvit så sammanställde, att deras tryckmaxima sam- 

 manfallit äfvensom de på lika tidsafstånd från dem observe- 

 rade barometertrycken, hvarefter medeltalen beräknats såväl af 

 barometerstånden som af de motsvarande elektriska tensionerna. 



Nedanstående tabell samt Pl. XV visa barometerns och luft- 

 elektricitetens variationer. 



Bar. 1754,7, 55,1,. 55,4, 55,8, 56,o, 56,4, 56,7, 56,9, 57,1, 57,2, 

 E. J + 4,7, -f-5,6, -1-8,5, -1-6,2, -1-6,2, +7,8, -f-7,9, -1-7,6, -f9,i, + 6,i, 



Bar. "I 57,1, 57,i, 56,9, 56,8, 56,5, 56,4, 56,o, 55,8, 55,4. 



E. J-}-6,7, +11,4, +8,3, +8,0, +10,1, +9,8, +8,3, +6,5, +6,4. 



Man finner, att luftelektriciteten har ett relativt minimum 

 sammanfallande med barometermaximum och att detta minimum 

 närmast omslutes af tvenne relativa elektriska maxima, hvar- 

 jemte tensionen i maximets senare del är större än i dess 

 förra. Variationen är alltså der analog 7ned den, som i det 

 föregående blifvit anmm^kt vid barometriska minima. 



I afseende på de längre från maximet belägna delarne af 

 den elektriska curvan, kan denna undersökningsmetod icke leda 

 till någon säker slutsats, ty elektriska maxima och minima 

 kunna der sammanfalla och följaktligen variationernas egen- 

 domligheter försvinna i medeltalen. 



På grund af hvad som ofvan blifvit anfördt är det äfven- 

 ledes sannolikt, att den af några författare framhållna öfverens- 



Öfvers af K. Vet-Akad. Förh. Arg. 40. N:o 9. 4 



