10 ANDRÉE, SAMBAND MELL. LUFTELEKTRICITET O. JORDMAGNETISM. 



laftelektriska variationens beroende är lika sannolikt oaktadt 

 dess försenande. En möjlig anledning till denna senare skola 

 vi i det följande angifva; här tillägga vi blott, att fuktighets- 

 curvan för Maj (se Pl. XX), beräknad på samma sätt som de 

 båda andra curvorna, både genom sin beskaffenhet och sitt läge 

 icke lemnar rum för det antagandet, att luftelektriciteten skulle 

 varit i väsendtlig grad beroende af fuktighetens dagliga period 

 under denna månad. Ty dels är denna, i motsats mot luft- 

 elektriciteten, enkelperiodisk, dels har luftelektriciteten såväl 

 under fuktighetens fallande som dess stigande både maxima och 

 minima, och dels inträffar luftelektricitetens ena maximum straxt 

 före fuktighetens minimum, under det att det andra maximet 

 infaller straxt före fuktighetsmaximet. Tillsamman med den 

 föregående undersökningens resultat synes det oss derföre, att 

 dessa variationscurvor böra föranleda till den slutsats, att 



Luftelektriciteten har en af jordmagnetismen beroende och 

 motsatt daglig period, livars maxima och minima i allmänhet 

 inträffa på tider, som äro något senare än de, vid hvilka jord- 

 magnetismens motsvarande minima och inaxima infalla. 



Beträffande luftelektricitetens orsak lemnar den föregående 

 undersökningen icke någon direkt upplysning, ty det kan tänkas, 

 att luftelektriciteten står under jordmagnetisraens inflytande, utan 

 att hafva sin källa i densamma. Men angående det sätt, hvarpå 

 jordmagnetismen influerar på luftelektriciteten hänvisar den före- 

 gående undersökningen på intensitetsvariationernas bestämmande 

 inflytande. Åtminstone hafva vi hvarkeu i declinationens eller 

 horisontalintensitetens variationer funnit någon öfverensstäm- 

 melse med luftelektriciteten, och vid dessa höga latituder i) äro 

 variationerna i totala och vertikala intensiteten nästan utan 

 undantag identiska i afseende på variationernas rigtning och 

 kunna derför vid denna undersökning icke särskiljas. Med be- 

 aktande häraf erinra vi derom, att Edlund visat (och det synes 

 oss, att detta bevis gäller oberoende af luftelektricitetens orsak), 

 att den totala intensiteten påvei-kar luftelektriciteten förmedelst 

 ') Expeditionens öfvervintringsstation är belägen vid 78° 21' N. Lat. 



