12 ANDRÉE, SAMBAND MELL. LUFTELEKTRICITET O. JORDMAGNETISM. 



tensionen hos E:n, så långt luftens isolerande förmåga för till- 

 fället medgifver, och den tid efter hvars förlopp urladdning in- 

 träffar kan derför variera från det ena observationstillfället till 

 det andra, liksom den ock kan vara olika vid olika timmar af 

 dygnet. 



Det är tydligt, att genom de urladdningar, som slutligen 

 inträffa, stores äfven den elektriska jemnvigten i hela den af 

 elektricitet uppfyllda öfverliggande luftmassan, och den blir störd 

 kanske ännu tidigare än urladdningen till jorden inträder, ty 

 redan vid jordmagnetismens första stegring ändras sannolikt ten- 

 sionsförhållandena i atmosferen, inom hvilken urladdningar der- 

 för kunna inträda förr, än urladdningen till jorden begynner. 

 Förändringar i jordmagnetismens intensitet blifva på detta sätt 

 orsak till de elektriska störningar, som vanligast vid denna tid 

 af dygnet inträffa i hela atmosferen, och i de högre luftlagren 

 iakttagas såsom norrsken. Sannolikt föregår, i flertalet fall, 

 en stegring af jordmagnetismen detta fenomen, men ingenting 

 synes oss tvinga till det antagandet, att så alltid skall vara 

 fallet, ty en plötslig minskning af vertikalkomponenten eller 

 jordinagnetismens intensitet måste äfven framkalla luftelektriska- 

 störningar. 



Af hvad som i det föregående blifvit anfördt torde det 

 framgå, att i polartrakterna luftens elektriska laddning försiggår 

 uppifrån och nedåt, och att observationsresultaten öfverhufvud 

 kunna förklaras under antagande af att luftelektriciteten på- 

 verkas af jordmagnetismen på det sätt, som af Edlund blifvit 

 visadt. 



Det må slutligen äfven anmärkas, att ehuru vi ur jord- 

 magnetismen förklarat den dagliga perioden hos luftelektriciten, 

 vi dermed ingalunda vilja hafva förnekat, att periodiska såväl 

 som operiodiska variationer i densamma icke blott kunna vara 

 utan sannolikt ofta äro framkallade af rent meteorologiska or- 

 saker. Isynnerhet torde barometriska minima och maxima vara 

 i detta afseende anmärkningsvärda. 



