60 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 9. 



För dem, hvilka vid tillfället voro utomhus, föreföll ljudet dels 

 såsom trumning och ringning, dels såsom ett hvinande, liknande 

 det af en afskjuten gevärskula eller det ljud, som telegraftrådarne 

 vid blåst åstadkomma. Inomhus lät bullret såsom om eld fattat 

 i sotet i spisskorstenen. På ungefär ^ mils afstånd liknade 

 bullret något åskans. 



Den utbredning ljudet visade sig äga är ganska egendomlig. 

 Uti Grislehamn, Norrtelje, Furusund och Waxholm förnams bullret 

 såsom åska och tycktes komma vester ifrån, då det deremot i 

 Upsala, ehuru knappt två mil från den plats der meteorstenarne 

 nedföllo, blott hörts obetydligt, såsom bullret af en på frusen väg 

 körd rustvagn. Äfven uti Enköping, Södertelje och Strengnäs 

 har bullret tydligt kunnat iakttagas, och har man derjemte i 

 Norrtelje trott sig iakttaga en dallring af husen. 



Ljudets varaktighet har äfven blifvit uppfattadt mycket olika, 

 det torde dock sannolikt hafva fortfarit en högst tre minuter. 



Den hastighet, med hvilken stenarne nedkoramo, var ej så 

 synnerligen stor, alldenstund ljudet hördes redan innan stenarne 

 nådde marken och äfven emedan stenar af cirka ^kilogramms vigt 

 ej nedträngde mer än vid pass 0,5 fot i isen och sedan blott 

 studsade högst 50 fot framåt. 



Den riktning, i hvilken aerolitherna kommo, är svär att be- 

 stämma, emedan uppgifterna i detta hänseende äro med hvarandra 

 något stridiga; dock torde de sannolikt gått i riktning från norr 

 till söder, att sluta dels af några personers uppgifter, dels af 

 den plats, som stenarne sades hafva intagit, sedan de återstudsat 

 frän isen. 



Den temperatur, stenarne vid sin nedkomst hade, torde varit 

 vid pass 30" C; ty de voro sä varma, att de något undansmälte 

 den snö, i hvilken de föUo, iitan att de likväl, då de genast upp- 

 togos, kändes mer är handvarma. 



