KINBERG, OM ARKTISKA PHOCACEER. 27 



Hos A äro alla suturerna försvunna. Hos B finnas spår 

 efter caudalsuturerna. Hos E äro caudalsuturerna icke alldeles 

 försvunna och hos en kota, den 7:de, är caudalepiplysen aflossad. 

 Dess suturyta är nästan halfcirkelformig, strålformigt granulär 

 och med djupa, nedåt starkt divergerande gropar, såsom spår 

 efter lateralsuturerna, samt en djup fovea centralis, belägen när- 

 mare medullär- än visceralranden. 



Hos E finnes på 2:dra landkotan spår efter en epiphys på 

 processus mammillares, hvilka hos andra yngre skalar förekomma 

 äfven på samma processer på ryggkotorna. 



1. Längden af coiyiis minskas från l:sta till 4:de kotan, 

 ökas något hos 5:te, är nästan lika med denna till 9:de, ökas 

 derefter ända till sista ryggkotan. 



2. Hufvudytans höjd tilltager från 2:dra kotan mycket 

 långsamt bakåt. 



3. Hufvudytans bredd är minst hos 8:de och 9:de kotorna, 

 tilltager derefter i starkare progression än samma ytors höjd. 



4. Hufvudytans fovea centralis ligger i allmänhet närmare 

 ytans medullarrand än dess visceralrand. I några få fall ligger 

 den dock midt emellan båda, såsom af mätningarna synes, 



5. Caudal ytans höjd ökas småningom bakåt. 



6. Caudalytans bredd minskas småningom från 3:dje — 7:de 

 kotan, ökas derefter fastän ojemnt, så att den blir betydligt större 

 än hos de främre ryggkotorna. Caudalytans bredd är alltid 

 större än dess höjd. 



8. Höjden hos foratneii medulläre ökas småningom från 

 l:sta— 10:de kotan och minskas derefter. 



9. Dess bredd minskas hastigt mellan 2:dra och 3:dje, bibe- 

 håller sig lika till 6:te, ökas derefter till 9:de, minskas åter till 

 10:de och ökas vid ll:te eller 12:te, samt minskas derefter till 

 15:de kotan. 



10. Processus spinosus har till följe af förvittring hos A 

 och saknade kotor icke kunnat underkastas någon jemförande 

 undersökning. Den synes emellertid till lodrät höjd aftaga till 

 9:de och derefter ökas till 15:de kotan. 



