14 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1869. 



gar från de trakter, der den har sitt hemvist, och vi hafva icke 

 funnit någon uppgift om dess förekommande i sydligare haf. 

 Vi måste derföre antaga, att äfven denna art under istiden till- 

 hört de trakter, som nu intagas af mellersta Sverige. ■ ^ 



Dessutom torde vi få påpeka, hurusom dylika fynd under 

 likartade förhållanden blifvit, fastän sparsamt, gjorda i Norra 

 Amerika. Logan, uti sin "Report", Montreal 1863 p. 620 och 

 "appendix" p! 965, har nemligen meddelat, att lemningar efter 

 en äldre individ af Plioca groenlandica, äfvensom af en yngre 

 phocacee, som till arten icke blifvit bestämd, jemte några fogel- 

 ben, hvilka icke heller blifvit bestämda, funnits tillsammans med 

 vissa karakteristiska hafssnäckor från posttertiärperioden eller 

 istiden. ' ' , 



Utom de specimina af Phoca grosnlandica, som blifvit in- 

 samlade närmare Sveriges vestkust, hafva vi vid de gräfningar, 

 som under sistlidne sommar verkställdes uti Kungsträdgården i 

 Stockholm, tillvaratagit ett skelett af samma djurart, liggande 

 3 — 4 fot under det der befintliga lerlagers nivå. Det vore såle- 

 des af stor vigt, att kunna utröna, huruvida detta fynd hän- 

 tydde derpå, att djuret lefvat under andra omständigheter än 

 de, som lefvat närmare Sveriges andra kust. Dä dessa indivi- 

 der visade åtskilliga vigtiga olikheter, var det nödigt, att anställa 

 några prseliminära undersökningar för bestämmande af de olik- 

 heter hos dessa djurs skelett, som karakterisera olika kön och 

 åldrar. Oaktadt de små samlingar, som i detta hänseende kun- 

 nat användas, hafva vi dock genom undersökning af suturer, 

 epiphyser, processer, tändernas nötning m. m. kommit till det 

 resultat, för öfrigt öfverensstämmande med hvad vi i naturen 

 trott oss finna, att honan hos phocaceerna är reguliert och icke 

 obetydligt mindre än handjuret, samt att åtskilliga andra form- 

 olikheter förekomma, i synnerhet uti bäckenet. På dessa och 

 andra grunder hafva vi funnit, att skelettet från Stockholm 

 har tillhört en gammal hona. Vi antaga sålunda, att den min- 

 dre storleken och vissa formolikheter hos detta skelett bero 

 på könet, och att andra olikheter hafva sin grund i åldern. De 



