72 ÖFVEKSIGT AF K. VBTENSK.-AKAT). FÖRHANDLINGAR, 1869. 



större eller smärre rundslipade stenar (vid Bottniska viken be- 

 nämnde "mal", vid Gotland "ör"), eller ock bestående, särdeles 

 på större djup, ensamt af blå-lera, hvarpå ingen högre alg växer. 

 — I den sydliga delen af inre Östersjön, der man företrädesvis 

 borde kunna påräkna en större alg-rikedom än i öfriga nordli- 

 gare bäckenet, saknas mångenstädes, t. ex. vid Bornholm och 

 Skåne, holmar och skär, hvilka kunde på lä-sidan lemna ett 

 behöfligt skydd för en alg-vegetation, äfvensom inre vikar, i 

 hvilkas lugnare vatten få, men annorstädes ej förekommande 

 alger trifvas. I stället bryter hafvet fritt och våldsamt, bort- 

 spolande efterhand allt, som ej växer på större djup eller eger 

 starkare rotfäste. 



De vigtigaste momenter, som bidraga till en föga rikhaltig 

 alg-vegetation i inre Östersjön och Bottniska viken, torde nu 

 vara anförda. Möjligen med stöd af dessa har man af gammalt 

 föreställt sig, att Östersjön i sin helhet och ännu mer i sin inre 

 del och isynnerhet i norra fortsättningen är fattig pä alger, 

 framförallt marina former eller sådana, som ännu vid Sverges 

 vestkust äro ymniga. Frånräkna vi alg-vegetationen i nordli- 

 gaste delen af Bottniska viken, som, enligt hvad vi nedan skola 

 angifva, utgöres af måhända uteslutande sötvattens-forraer, kun- 

 na visserligen, Östersjöns flesta alger betraktas såsom utposter 

 från Vesierhafvet. Fattigdomen, i det föregående antydd och 

 ej heller jäfvad af våra egna iakttagelser, är dock i sydvestliga 

 delen till följe af der ännu befintlig större saltmängd ej synnerligen 

 i ögonen fallande. Detta framgår äfven af de meddelanden om 

 alg-vegetationen inom denna del, som blifvit offentliggjorda ^), 

 och i denna trakt torde alla de alger vara funna, som uppgifvits 

 såsom för "Östersjön" egendomliga. Men med aftagande salt- 

 halt försvinner efterhand inom det stora Östersjö-bäckenet äfven- 

 som inom Bottniska viken den ena marina alg-formen efter den 



') Några af dessa uppgifter äro föga trovärdiga. Sålunda anföras af Boll 

 (Meckl. Arch. 1) såsom växande vid Mecklenburg: Fucus ceranoides, Fuco- 

 dium canaliculatum, Himanthalia och. Gelidium ^cartilagineum — alla tillhö- 

 rande haf med ansenligt större saltmängd än Östersjöns. 



