80 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 9. 



finna vi de röda och bruna färgerna undanträngda, och den gröna 

 blir nästan uteslutande qvar. 



Med undantag af Diatomacese, hvilka ännu ej hunnit gran- 

 skas, äro i efterföljande förteckning alla de alger upptagna, som, 

 såvidt vi veta, hittills anträffats i inre Östersjön och Bottniska 

 viken samt kunnat bestämmas, och grunda sig uppgifterna om 

 dessas utbredning, då ej annorlunda serskildt uppgifves, på våra 

 egna iakttagelser. — Prof, J. E. Areschoug och Docenten V. 

 B. WiTTROCK hafva haft godheten att granska en del mera 

 kritiska arter, och Docenten P. T. Cleve har benäget gifvit 

 förf. del af sina vackra och intressanta fynd vid Gotland, 

 hvilka nedan blifva omnämnda. 



I. FUCACEJE. 



Af denna grupp ingår i inre Östersjön och Bottniska viken 

 blott ett slägte, Fucus, af hvilket 



Fucus vesiculosus L. är den allmännaste arten och ymnigt ut- 

 bredd inom hela inre Östersjön, växande straxt under vatten- 

 brynet, sällan på större djup. Vi hafva anträffat den vid 

 Bornholm, Skåne, Blekinge och mot norr vid Gotland, Söder- 

 manland, Stockholmsskären och Roslagen. - — Den ingår 

 äfven ytterst sparsamt men serdeles hopkrympt i sydliga 

 delen af Bottniska viken t. ex. i Gefies och Söderhamns 



. skärgårdar och är äfven funnen i Finska viken vid Högland 

 (K. v. Baer). — Den vanligare Östersjö-formen öfverensstäm- 

 mer till det väsendtligaste med den, som finnes vid Sverges 

 vestkust, benämnes på Gotland ännu, likasom på Linnés tid, 

 "Hauter" och utgör derstädes men ännu mer (tillsammans 

 med F. serratus) pä Bornholm, vid Skånes sydkust o. s. v. 

 en god del af det närmast stränderna begagnade gödnings- 

 ämnet. — En serdeles utmärkt och möjligen för Östersjön 

 egendomliga) dvergform är: 



ß halticus (Ag.): enl. ex. i Riks-Museum för lång tid tillbaka 

 uppmärksammad i Östersjön — "in mari Balthico, copiose 



') Haevey angifver den dock för Storbritanien. — Månne samma form? 



