100 ÖFVERSIGT AF K. VETEXSK.-AKAD. FÖRHANDLIXGAK, 186 9. 



Samtliga de nämnde vedstyckena utmärka sig nu därigenom, 

 att veden allt igenom är rödaktig, snarlik den som i synnerhet 

 fordom mycket användes till blyertspennor. Hos alla hafva års- 

 ringarne afiagrat sig mer eller mindre excentriskt, och hos några 

 gar denna excentricitet ända derhän, att de första årsringarne be- 

 finna sig i yttersta kanten af ett stam- eller grenstycke, som har 

 fulla 7 tum i diameter i ena riktningen och knappast 3 i den 

 andra. Hos alla äro årsringarne relativt breda; det omnämnda, 

 starkt excentriska stycket har omkring 75 årsringar ifrån sitt or- 

 ganiska centrum i den ena smala sidan till barksidan i den an- 

 dra. På 2me af dessa 7 drifvedsstycken sitta mindre partier af 

 bark qvar; dessa visa att barken varit bildad såsom hos äldre 

 fur, neml. af bladUka skifvor (periderma-lager) med ett lösare 

 mellanslag (korkceller med mellanliggande hartzblåsor); der detta 

 sednare är undanfallet visa sig ytorna .märkbart rödare än hos 

 den vanliga furen. Betraktar man nogare vedytorne på tvärsnit- 

 ten, så visa de sig genom torkningen hafva sammanfallit på ett 

 annat sätt än som är vanligt hos fur och gr^n; ytan synes neml. 

 liksom ojemn, uppstående i små rutor, dervid de uppstående kan- 

 terne motsvara dels de concentriska, dels de radiala hårdare par- 

 tierna i veden; hos fur- och granved, som starkt intorkat, synas 

 nästan endast concentriska ringar uppstående mellan de lösare 

 partierne. 



Innan jag försöker att af de nämnda egendomligheterne fram- 

 leta någon närmare bestämning, skall jag fästa uppmärksamheten 

 på ett par förhållanden, som i någon mån kunna synas leda till 

 en antydan om modervextens hemland. Hade den Spetsbergska 

 drifveden härstammat ifrån ett land eller en region, der löfträd 

 lika väl som barrträd i större utsträckning bilda skogar, så sy- 

 nes det kunna hafva väntats, att något af de 18 drifvedsstyc- 

 kena skulle visat sig härstamma från löfträd — helst man, att 

 dömma af styckenas olika form och grofhet, synes hafva gjort 

 något urval vid upptagandet. Då nu icke någon enda ve.dbit vi- 

 sat sig vara af löfträd, så synes man nästan berättigad att sluta 

 det drifvedens hemland torde ligga inom den nordliga region, der 



