AGARDH, OM DEN SPETSBERGSKA DRIFVEDENS URSPRUNG. 115 



att afgitVa någon bestämd förklaring af den stora oregelbundenhet 

 i utveckling, som flera af de Spetsbergska drifvedsstyckena förråda. 

 För flertalet torde dock excentriciteten kunna förklaras, utan att 

 serdeles abnorma tillvextförhållanden behöfva tillgripas. Endast 

 torde det vara nödigt att erindra sig, att från barrträdens mera 

 vanliga sätt att vexa vissa olikheter kunna förekomma. 



Af den stora mängd grenar, som i yngre delar bildas hos 

 ett vanligt löfträd, afskiljer det sjelft en stor mängd såsom ännu 

 unga (de af Tyska forstmän så kallade Absprünge, och hvilka 

 hos vissa träd — pil, poppel — äro lätt funna af hvar och en under 

 höst- och vintertid). Löfträdens grenar, hvilka icke på detta 

 sätt afsöndras, tillvexa väl i allmänhet, och äfven de äldsta och 

 först bildade af ett sådant träds grenar förefinnas ofta i trädets 

 sednaste ålder. På ställen, der flera träd stå packade intill hvar- 

 andra, ser man oftast dessa gamla grenar hafva rätat' sig allt- 

 mera uppåt, sökande det för växtlifvet oumbärliga ljuset. Hos 

 ett träd, t. ex. en ask, der de yngre grenarne synas teml. regel- 

 bundet utgå i en vinkel af omkring 45", synas ofta de äldre 

 grenarne intaga en mycket spetsigare viiikel emot stammen. Be- 

 traktar man det inre af grenen på ett sådant träd, så visar sig 

 att grenens årsringar under de första åren utvecklat sig ungefär 

 lika inåt mot stammen, som utåt; men utvecklingen blir smånin- 

 gom starkare på yttre (undre) sidan, och hvarje årsring bildar 

 här ett mycket tjockare lager än på den inre, som synes, så att 

 säga, alltmera afinagra ju mera, under grenens bemödande att 

 räta upp sig, insidan tryckes närmare mot hufvudstammen. Till 

 följe af detta sätt att vexa bildar grenen utvändigt och på sin 

 undre sida, invid stammen, likasom en puta, som fyller upp den 

 yttre trubbiga vinkeln och småningom förvandlar vinkeln till en 

 från grenen till stammen öfvergående bågig linea. 



På ett barrträd äro nu dessa förhållanden i viss män oftast 

 förändrade. Några af trädet genom egen verksamhet aflossade 

 grenar {Absprünge) lära icke förekomma; de på stammen tidi- 

 gast bildade grenarne dö i stället bort, så att i den täta skogen 

 furstammarne blifva slutligen nedtill nakna, under det på gran- 



