FRIES, OM BEEREN-ISLANDS FANEROGAM-VEGETATION. 151 



dra arter, som karakterisera vegetationen på Norges nordligaste 

 kuster, utan fastmer genom förekomsten af åtskilliga arter, som 

 gifva Spetsbergsfloran, jemförd med norra Skandinaviens, hennes 

 egendomliga prägel.- I detta afseende ville jag påpeka den rela- 

 tiva rikedomen af Draba-aYter {Dr. alpina, corymbosa., leptope- 

 tala och Martinsiana, af hvilka dock de tvenne sistnämnda äro 

 mycket sparsamt uppträdande), bland hvilka tre alldeles saknas i 

 Finmarken och den fjerde (Dr. alpina), här allmän, der blott 

 sparsamt anträffats, samt förekomsten af de i sistnämnde trakt 

 likaledes ej iakttagna Cerastium alpinum var, coispitosum och 

 den utmärkta Glyceria vilfoidea. Till dessa skulle ytterligare 

 kunna läggas Cochlearia fenestrata. såvida jag ej hyste tvekan, 

 att i sjelfva verket denna art sammanflyter med de i Finmarken 

 under namnen C offimialis, anglica och, arctica urskilda formerna. 

 Det ymniga uppträdandet af Salix polaris och Catabrosa algida 

 ger dessutom vegetationen en bestämd Spetsbergs-prägel, och en 

 sådan visar för öfrigt växternas hela habitus, i det att de i all- 

 mänhet ega en förkrympt gestalt, gerna bilda små, täta tufvor 

 samt visa tydligt anlag för rotskotts- och groddknopps-bildning, 

 så mycket mera nödvändig, som frösättning säkerligen långt ifrån 

 årligen kan ega rum. Särdeles karakterisk är dessutom frånva- 

 ron af alla annuella och bienna växter, äfvensom den omständig- 

 heten, att de i Finmarken så ymniga Ci/peracecß (isynnerhet Ca- 

 rices), hvilka på Spetsbergen höra till de mera lyckligt lottade 

 lokalernas rariteter, här totalt saknas. Afven Synantherece äro 

 här ytterst svagt representerade, så att de artrikaste familjerna 

 på Beeren Island äro SaxifragecB och Crncifera, samt näst efter 

 dessa Gramineoi och Manuncidacece. 



Allt det nu anförda bevisar uppenbarligen, att Beeren Islands 

 flora, ehuru betydligt torftigare, visar en bestämd öfverensstäm- 

 melse med Spetsbergens. Döljas bör dock ej, att någon liten 

 tillnärmelse till Nord-Skandinaviens kan upptäckas och bevisas 

 genom uppträdandet af Rliodiola rosea, Bhododendron lapponicum, 

 Salix herbacea och Luzula arcuata a, hvilka ej förekomma på 

 Spetsbergen eller åtminstone ej blifvit derstädes anträffade. 



