BLOMSTRAND, OM DET 5-ATOMIGA UVÄFVETS KOPPL. FÖRENINGAR. 213 



digt helt, under det qväfvet för att polymert fungera regelbundet 

 förutsätter ett så att säga grundläggande kopplingsled, som i 

 samma mån det med större eller mindre kraft, vare sig medel- 

 bart eller omedelbart, binder qväfvet också i första rummet 

 synes bestämma graden af styrka, hvarmed qväfveatomerna in- 

 bördes binda hvarandra, eller med andra ord, i första rummet 

 afgör, om det hela med större eller mindre rätt kan betecknas 

 som en i vanlig mening kopplad förening. Erfarenheten visar 

 att det är framför andra platina- och jernmetallerna, företrädes- 

 vis dock de förra, samt bland de sednare kobolt, i synnerhet 

 såsom 6-atomig dikobaltin Co, som besitta denna egendomliga 

 förmåga att väcka och understödja den här ifrågavarande qväfvets 

 kopplingskraft. . 



Jag har sökt att tillämpa dessa grundsatser på förklarin- 

 gen af de vigtigare hittills bekanta ämnen, som falla inom om- 

 rådet för qväfvets ofvannämnda 3 allmänna föreningsformer. En 

 kort redogörelse för några försök, som jag nu vid bättre ledig- 

 het för arbeten å Laboratorium till vidare pröfning af min upp- 

 fattnings riktighet företagit, utgör det egentliga föremålet för 

 föreliggande uppsats. 



Liksom hela antagandet af atomer ytterst hvilar på en slut- 

 ledning ur vissa af erfarenheten gifna premisser, hvars tillräck- 

 lighet för ett afgörande bevis alltid kan dragas i tvifvelsmål, så 

 måste tydligen en hvar fråga rörande atomernas verkliga in- 

 bördes lagring på enahanda sätt afgöras. Atomerna såsom så- 

 dana ligga utom gränsen för vår omedelbara erfarenhet. Vi 

 måste finna oss tillfredsställde, om våra försök att bestämma 

 arten af deras sammanträdande till kemiskt bestämbara kroppar 

 förer till åsigter, som å ena sidan medge en otvungen förklaring 

 af förut bekanta företeelser, å andra sidan gifva en naturlig 

 anledning till -förutsättningar rörande arten af andra dermed 

 analoga, som i allt väsendtligt af en sednare vunnen erfarenhet 

 bekräftas. Det grundfalska i typtheoriens bekanta sats, att »de 

 rationella formlerna icke förklara något kemiskt förlopp» (jfr. 



Öfvers. af K. Vet.-Äkad. Förh. Arg. 26. N:o .?. 



2 



