ERICSSON, OM SOLVÄRMETS INFLYTANDE PÅ JORDENS ROTATION. 307 



rullningsaxel än det förra, och att denna skilnad i atstånd från 

 samma axel medför en så ansenlig tillväxt i rotationshastighet, 

 att ett fall af 500,6 eng. fot är erforderligt för att generera en 

 hastighet lika stor som denna tillväxt. Beloppet af lefvande 

 kraft, som hvarje sekund beröfvas jorden utaf det vatten, som 

 genom Mississippi och dess tillflöden nedföres mot hafvét, uppgår 

 följaktligen till 19323 millioner eng. skålpund-fot. Då det är 

 nästan omöjligt att efter denna siffra göra sig en tydlig före- 

 ställning ora storleken af ifrågavarande kraft, skola vi söka ett 

 annat uttryck för densamma medelst användande af en större 

 måttsenhet, hvilken blifvit oss förtrogen. En engelsk hästkraft 

 är den som förmår lyfta 33000 eng. "5 en eng. fot högt under 

 en minut, eller 550 'S lika högt under en sekund. Genom att 

 dividera ofvanstående summa af förlorad lefvande kraft med 550 

 kommer man till det vigtiga resultatet, att det fordras ett be- 

 ständigt användande af 35,133,000 eng. hästkrafter för att godt- 

 göra den förlust af. lefvande kraft, som jorden i sin rotation 

 lider genom meteorvattnets, inom Mississippis flodområde, ned- 

 rinnande till hafvet. 



Hvar skola vi söka den kraft, som vore i stånd att mot- 

 verka denna ofantliga hämning af jordens rotation? Det meteor- 

 vatten, som utgjuter sig öfver Mississippis flodområde, kommer 

 hufvudsakligen från Mexikanska viken, från hvars yta det under 

 solvärmets inflytande uppstigit i form af ånga. Emedan denna 

 vik är belägen söder om flodmynningen, så hafva vattenpartik- 

 larne vid början af deras uppstigande en större rotationshastighet 

 än flodområdet, och sträfva alltså under deras väg mot norden 

 att tilldela atmosferen en rörelse. Ur ren dynamisk synpunkt 

 borde denna atmosferens och vattenpartiklarnes rörelse återgifva 

 åt jorden den lefvande kraft, som genom flodvattnets motsatta 

 strömning gått förlorad, förutsatt att icke solen härvid haft 

 något inflytande; men ett sådant inflytande finnes nu obestrid- 

 ligen. Atmosferens strömmar röra sig icke fullkomligt i öfverens- 

 stämmelse med statikens . lagar, utan äro beroende af solvärmet, 

 alltså af en tctom jorden liggande kraft, s^om är i stånd att 



