310 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHANDLINGAR, 1869. 



är tillräcklig att motväga en beständig retardation af 35 millio- 

 ner hästkrafter. 



Återvända vi till frågan om den fasta jordytans långsarama 

 afslipning och om den retardation af jordens axelrullning, som 

 obestridligen uppkommer genom sedimentära massors förflyttning 

 i riktningen mot eqvator, så hafva vi härvid äfven att taga i 

 öfvervägande den ersättning af lefvande kraft, som tillskyndas 

 jordklotet genom dess fasta ytas småningom för sig gående 

 nivellering, eller genom den afslipning af densamma, hvilken ge- 

 nom meteorvattnets flöden åstadkommes. General Humphrey's 

 officiela berättelse om Mississippiflodens undersökning visar, att 

 den årligen genom flodens mynning för sig gående uttömningen 

 af sediment (med en specifik vigt = 1,93, eller en eng. kubikfots 

 absolut vigt = 120,8 eng. skålpund) uppgår till 7474 millioner 

 kubikfot. Röda flodens område, som omfattar 97000 eng. qvadrat- 

 mil, och som genomfåras af Bayous, Atchafalaya, Plaquemine 

 och La Fourche, är här icke inberäknadt, och således är det 

 en avea af 1,147,000 eng. qvadratmil, som bidrager till den an- 

 gifna uttömningen. Hvarje qvadratmil afgifver följaktligen en- 

 dast 6516 kubikfot jordmassa, och, då denna qvantitet skulle 

 till ett djup af en tum betäcka en yta af endast 78193 qvadrat- 

 fot, så ser man, att flodområdets hela yta förlorar årligen i 

 medeltal ett lager af endast ^l^ turas djup. Detta förhållande, 

 som blifvit ådagalagdt genom orasorgsfuU undersökning af ett 

 flodområde, sora utgör en betydlig del af jordytan, är af det 

 största intresse. Det sätter oss i stånd att med säkerhet be- 

 stämma, att 356 år äro erforderliga för att sänka Mississippis 

 flodområde en tum, och att den väldige »vattnens fader» måste 

 arbeta i 4272 år för att sänka hela denna yta med en enda fot. 



Enär detta flodområdes centrum ligger blott 500 fot öfver 

 hafsytan, så kan den lefvande kraft, som återgifves jordklotet 

 genom de från ytan lösryckta fasta partiklarnes närmande till 

 jordens medelpunkt, endast vara helt obetydlig. Problemet låter 

 framställa sig under en mycket enkel förra, i det man lätt kan 

 visa, att rainskningen i rotationshastighet, som framkallas genom 



