ERICSSON. OM SOLVÄRMETS INFLYTANDE PÅ JORDENS ROTATION. 311 



en partikels förflyttning från ytan af Mississippis flodområde 500 

 fot närmare jordens medelpunkt, uppgår till 0,0277 fot i sekun- 

 den, hvilket motsvarar en fallhöjd af 0,00001205 fot. Multipli- 

 cerar man vigten af sediment, som årligen uttömmes genom flod- 

 mynningen, eller 903,100,000,000 eng. skålpund med 0,00001205, 

 finner man, att den hos den förflyttade massan dödade lefvande 

 kraften, eller, raed andra ord, den lefvande kraft, som meddelas 

 jorden i riktningen af hennes rotation, uppgår till endast 10,881,451 

 eng. "tt-fot på året. Denna ringa och jemförelsevis nästan för- 

 svinnande - kompensation reduceras vidare genom det motsatta 

 inflytandet af hafsytans höjning, uppgående till -^^^ tura årli- 

 gen, till följd af den i hafvet inträngande sedimentära massan 

 eller deltalandets bildande. Lemnar man denna hafsytans obe- 

 tydliga förändring å sido, och dividerar man de 10,881,451 S-fot 

 lefvande kraft, som blifvit jorden återgifven, med de förlorade 

 452 billioner "S-fot, så finner man, att de seäimentära massornas 

 närmande till jordens medelpunkt knappast återger ^xöuWoö ^^ 

 den lefvande kraft, som jordklotet gifver ifrån sig under samma 

 massors ortsförändring i riktningen mot eqvator. 



En annan, äfvenledes af solvärmet ytterst beroende, orsak 

 till refardering af jordens rotation återstår att taga i betrak- 

 tande, nemligen den menskliga intelligensens och menniskomusk- 

 lernas verksamhet i denna riktning. 



Produkten af menniskans arbete har redan antagit sädana 

 proportioner, att derpå hädanefter måste göras afseende vid 

 hvarje noggran beräkning af retardationen af jordens axelrullning. 



Vi toFde visserligen icke vara i stånd att med siff"ror ut- 

 trycka, huru mycket de gamle Egytierna^ genom ansträngandet 

 af sina muskler, hafva bidragit till förlängning af dygnet; någon 

 eftertanke är likväl tillräcklig att förmå oss till det antagandet, 

 att uppbyggandet af deras pyramider, som på vissa ställen er- 

 fordrat förflyttning af flere tusen millioner skålpund till ett 

 större afstånd från jordens rullningsaxel, förorsakar en retarda- 

 tion, som i tidernas längd bör göra sig märkbar uti åtskilliga 

 astronomiska företeelser. Nutidens menniska, som ledes af en 



