ERICSSON, OM SOLVÄRMETS INFLYTANDE PA JORDENS ROTATION. 313 



ken delar midt itu den landsträcka, som ligger emellan källorna 

 till två angränsande flodområden. Sedan gränsorna sålunda 

 blifvit bestämda, hafva areorna blifvit beräknade i engelska 

 landmil; på samma gång hafva äfven latituden och longituden 

 tor hvarje flodområdes centrum blifvit bestämda. 



Genom att betrakta jorden såsom en fullkomlig sfer af 

 7912,41 eng. landmils diameter, i enlighet med Joim Herschels 

 bestämning, hafva beräkningarne blifvit ytterst enkla. Detta 

 visar sig tydligast genom en blick på den genomskärning af 

 jordklotet, hvilken är på den vidfogade kartan framställd, och 

 hvilken innehåller alla behöfliga elementer för beräkning af rotations- 

 hastigheten för så väl flodområdenas centra, som flodmynningarne. 

 Dessa hastigheter hafva blifvit i tabellerna införda särskildt för 

 hvarje flodområde, äfvensoin minskningen i lefvande kratt, för- 

 orsakad genom de sedimentära massornas-förflyttning från ifråga- 

 varande centra till flodmynningarne. De Engelska och Skottska 

 flodområden, hvilkas sediment bortföres i riktningen mot eqvator, 

 hafva likväl, i anseende till deras ringa inflytande på jordrota- 

 tionen, och för att spara utrymmet, blifvit sammanslagna till 

 en summa uti tabellerna. Detsamma är äfven förhållandet med 

 Irlands floder. Härvid är likväl att anmärka, att förlusten eller 

 vinsten af lefvande kraft blifvit beräknad för hvar och en af 

 dessa floder särskildt; det ^nförda beloppet är summan af de 

 sålunda erhållna resultaten för de särskilda floderna. Den i 

 tabellen införda arean af hithörande flodområden är följaktligen 

 den totala. Floderna i Sverige och Norge, hvilka äro mycket 

 talrika, men också utan väsendtlig betydenhet, hafva distriktvis 

 blifvit i tabellerna sammanslagna, på samma sätt som Storbri- 

 tanniens floder. Slutligen hafva de trånga kustdistrikten i båda 

 hemisfererna blifvit på liknande sätt beräknade och angifna. 



Då den qvantitet sediment, som floderna Indus, Ganges och 

 Brahmaputra uttömma genom sina mynningar, är temligen väl 

 känd genom verkliga iakttagelser, så har beräkningen deraf icke 

 blifvit, såsom för öfriga floder, utförd efter den skala som er- 

 hållits från förhållandet med Mississippi, och som är ett e 



