ERICSSON, OM SOLVÄRMETS INFLYTANDE PÄ JORDENS ROTATION. 317 



vara snarare under än öfver medelförhällandet för de öfriga 

 floder, som flyta mot eqvatoriaitrakterna. Det kan alltså icke 

 vara något tvifvel derom, att, såsom våra tabeller utvisa, jorden 

 hvarje sekund lider en förlust af lefvande kraft, uppgående till. 

 åtminstone 39,894,658 eng. lE-fot. Multiplicerar man denna 

 summa med 86400 sekunder, så finner man, att hvarje efter- 

 följande dag medför en minskning af jordens lefvande rotations- 

 kraft med 3,446,898,451,200 eng. «-fot till följd af sedimentära 

 massors förflyttning i riktningen mot eqvator. 



Framtida undersökningar skola afgöra, i hvad mon denna 

 förlust förringas genom det motsatta inflytandet af sådana sedi- 

 aientära massor, som bortföras i riktningen mot polerna. 



Storleken af den retarderande kraft, hvars tillvaro genom 

 våra beräkningar och tabeller obestridligen är ådagalagd, tvingar 

 oss emellertid till det antagandet, att en oföränderlig jordrotation 

 är oförenlig med det inflytande, som solens strålande värme 

 utöfvar på jordytan. 



