323 



Öfversigt af Koiigl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1869. N:o 3. 



Äro de massförflyttningar, som för sig gå på Jord- 

 ytan, i stånd att på något märkbart sätt förändra 

 , . dygnets längd ? 



Af D. G. Lindhagen. 



[Meddeladt den 10 Mars ISüO.] 



Den uppmaning, som i den har föregående afhandlingenr 

 »Om solvärmets inflytande på jordens rotation, af J. Ericsson», 

 blifvit ställd till astronomer, att undersöka,' huruvida icke de 

 ofantliga massförflyttningar, sorn kontinuerligen för sig gå på jor- 

 dens yta eller i dess närhet, och som ytterst liafva solens strå- 

 lande värme till orsak, möjligen kunna förorsaka en sådan för- 

 ändring af jordens rotationshastighet eller af dygnets längd, att 

 derigenom den iakttagna accelerationen af månens medelrörelse 

 kunde åtminstone till någon väsendtligare del förklaras, har gifvit 

 föranledning til! efterföljande betraktelser och beräkningar. 



De massförflyttningar, hvarpå uppmärksamheten i detta hän- 

 seende blifvit fästad, äro: 



a) De vattenmassor, som i och med floderna föras mot hafvet^ 



b) De sedimentära massor, som floderna föra med sig till 

 sina mynningar, 



c) De massor, som genom menniskovilja och menniskokraft 

 förflyttas från sina ursprungliga lägen, såsom vid uppfö- 

 randet af byggnader (de stora städerna, de egyptiska 

 pyramiderna), vid upphemtning af stenkol och andra mi- 

 neralier ur jordens innandöme, m. m. 



Grunden och vilkoret derför, att en af de massförflyttningar,, 

 hvarom här är fråga, skall utöfva inflytande på jordens rotation, 

 är, att förflyttningen innebär ett närmande till eller ett aflägs-- 



