326 ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHAXDLIXGAR, 186 9. 



På grund af det så väl theoretiskt gifna som faktiskt ådagalagda 

 förhållandet, att atniosferen efter hvarje inträdd rubbning äter 

 sätter sig sjelf i jeranvigt, måste i allmänhet de olika luftström- 

 marnes inverkningar på jordrotationen kompensera hvarandra, så 

 att totaleffekten blifver ingen; men hvad särskildt vattenångorna 

 i atmosferen angår, bör kompensationen sökas endast i samman- 

 hang med floderna och hafsströmmarne. Detta allt gäller likväl 

 endast de rörelser, som innebära ett närmande till eller ett aflägs- 

 nande ifrån jordens rotationsaxel; och det är blott om sådana 

 rörelser här egentligen är fråga. Men det är tänkbart, att en 

 yttre (utom jorden befintlig) orsak kunde så väl hos vattnen på 

 jordytan som inom atmosferen determinera en rörelse, som, utan 

 att medföra någon fortgående förändring af massgrupperingen i 

 förhållande till jordaxeln, vore kontinuerligt riktad mot eller med 

 jordrotationen, således en kontinuerlig ström antingen från öster 

 till vester, eller från vester till öster. Att en dylik ström skulle 

 framkalla en beständigt fortgående retardation eller acceleration af 

 jordens rotation är obestridligt. Ett sådant fenomen är i sjelfva 

 verket ebb och flod, för hvars hämmande inflytelse på jordrota- 

 tionen DelåUNAY för några få år sedan lemnat en närmare för- 

 klaring, hvarvid han jemväl ådagalagt, att denna inflytelse sanno- 

 likt kunde vara tillräcklig att förklara accelerationen af månens 

 raedelrörelse. Det finnes likväl intet skäl att antaga, att solens 

 strålande värme, som är den yttersta orsaken till de ofvan om- 

 handlade rörelsefenomenen, skulle kunna inom jordens vattensystem 

 eller dess atmosfer framkalla en kontinuerligt i samma riktning 

 fortgående ström af detta slag. 



Måste vi, på grund af det föregående, antaga såsom gifvet 

 att vattenströmmarne på jordytan och strömmarne af vattenångor 

 i atmosferen tillsammantagne icke kunna medföra någon förän- 

 dring af jordens rotationshastighet, så är likväl förhållandet ett 

 * annat med de sedimentära massor, som floderna nedföra till sina 



mynningar, i hvilkas närhet de afsättas och blifva qvarliggande 

 ■i-x^v^-.. samt intaga ett rum, som eljest varit fylldt af vatten. Emedan 



'■^■-^^/'^^ dessa massor hafva en större specifik vigt än vattnet, sa eger i 

 |\| ^JJ\ ra ö 



