LINXARSSüX, FÖRSTENINGAll FR. VESTERG. SAXDSTEXSLAGER. 349 



k, med djupa refFlor ocli skarpa lister. På detta liksom på 

 några andra visa refFlorna stundom en svag antydning till en 

 transversel ledning, liksom om hvarje refFla bestode af en rad 

 små fördjupningar, men detta beror måliända endast på stenens 

 förvittring. — Vid i synes ett fragment, som är utmärkt genom 

 sin starka konvexitet och sin utpräglade kantighet. — En oregel- 

 bunden upphöjning, k, som är utmärkt genom två parallela 

 rader af punkfförmiga knölar, är sannolikt af organiskt ursprung, 

 måhända antydande tillvaron af landtdjur. 



^ Åtskilliga ej afbildade stuffer innehålla exemplar af Eo- 

 pliyton Linnceanmn, men de äro alla föga upplysande. En af 

 dem har nästan hela ytan betäckt af stamfragmenter, af hvilka 

 några äro greniga, men den långt framskridna förvittringen har 

 gjort dem för otydliga att kunna beskrifvas. 



Det synes ännu för tidigt att söka närmare angifva denna 

 förstenings affiniteter, då den visar så ringa likhet med förut 

 kända former; ett vida rikare material erfordras utan tvifvel för 

 att i detta afseende komma till ett säkert resultat. Dess orga- 

 niska ursprung kan ej sättas i fråga, och knappast kan man 

 betvifla, att 'den tillhör växtriket. Om den icke skulle vara af 

 vegetabiliskt ursprung, så vore det ej möjligt att .tolka den på 

 annat sätt än som spår af något djur. Ett sådant antagande 

 vederlägges emellertid bland annat af dess grenighet; man kan 

 ej tänka sig, att ett spår antagit en sådan form, som t., ex. 

 tafl. VII, fig. 4 utvisar. Afven om man bortsåge från grenig- 

 heten skulle man, i betraktande af den karakteristiska reff lingen, ■ 

 svårligen kunna antaga en 'sådan förklaring; åtminstone har jag 

 aldrig funnit några spår beskrifna, med hvilka denna förstening^ 

 kan jemföras. Om Eophjtons växtliga natur inrymmes, så åter- 

 står svårigheten att afgöra, till hvilken grupp det bör hänföras, 

 en svårighet, som ökas af de äldsta formationernas brist pä 

 växtlemningar, hvilka kunde tjena till utgångspunkt för en jem- 

 förelse. Från hela det cambriska och större delen af det silu- 

 riska systemet känner man hittills inga lemningar efter andra 

 växter än alger. Att Eopliyton ej kan hänföras till denna klass, 



